ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/32965/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року (суддя Турлакова Н.В.) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.06.2023: № 0431118-2414-0430-UA12020150000050274, № 0431035-2414-0430-UA12020150000050274, № 0431037-2414-0430-UA12020150000050274.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Також зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, адже оскаржувані податкові повідомлення-рішення були особисто ним отримані у 2023 році, що залишено без належної оцінки судом першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Натомість судом апеляційної запропоновано позивачеві надати пояснення щодо причин пропуску звернення до суду з цим позовом.
На виконання ухвали суду від 10.06.2025 позивачем надані пояснення, згідно з якими ОСОБА_1 спростовує факт проставлення підпису на корінцях оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Зазначає, що отримав рішення податкового органу лише 10.10.2024.
Аналогічні пояснення були надані до суду першої інстанції, на підставі яких суд дійшов висновку про можливість поновити строк на подання позовної заяви.
Перевіряючи доводи сторін в частині дотримання строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає, що  за загальним правилом, визначеним статтею 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи містять корінці податкових повідомлень-рішень від 07.06.2023: № 0431118-2414-0430-UA12020150000050274, № 0431035-2414-0430-UA12020150000050274, № 0431037-2414-0430-UA12020150000050274, які місять підпис особи про їх отримання. Проте ці корінці не містять прізвище та власне ім`я особи, яка їх підписала, проте ця вимога є обов`язковою відповідно до форми корінців податкових повідомлень-рішень.
Відтак суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ці документи не підтверджують отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 , а тому приймає  як обґрунтовані пояснення позивача про отримання оскаржуваних рішень лише у жовтня 2024 року.
Щодо суті спірних правовідносин, матеріалами справи підтверджується, що   ОСОБА_1 з 15.05.2009 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності: 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур»; 46.21 «Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин».
У спірному періоді за позивачем було зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно: віялка загальною площею 73,1 кв.м.; виробничий будинок Віялка загальною площею 73,1 кв.м.; складське приміщення (ангар) загальною площею 504,8 кв.м.; виробничий будинок Складське приміщення (ангар) загальною площею 504,8 кв.м.; критий тік загальною площею 1 560 кв.м.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 07.06.2023 прийняті податкові повідомлення-рішення № 0431118-2414-0430-UA12020150000050274, № 0431035-2414-0430-UA12020150000050274, № 0431037-2414-0430-UA12020150000050274 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту нежитлової нерухомості, за 2022 рік. 
Позивач вважає такі рішення протиправними, адже вказане майно належить до будівель сільськогосподарського призначення, а тому не є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 266.2.2 «ж»  п. 266.2  ст. 266 Податкового кодексу України. Також звертає увагу, що назване майно використовується для ведення особистого селянського господарства. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що пільги, визначені пп. 266.2.2 «ж»  п. 266.2  ст. 266 Податкового кодексу України, можуть застосовуватися до позивача, оскільки належність особи до категорії сільськогосподарських товаровиробників не залежить від організаційної форми здійснення нею сільськогосподарської діяльності (юридична особа, фізична особа чи фізична особа-підприємець). 
Надаючи оцінку правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за приписами статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. 
Згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2  згаданої статті  Кодексу    не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Статтею  14 Податкового кодексу України  визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості – будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. 
В даній справі не є спірним, що назване нерухоме майно відноситься да категорії будівель сільськогосподарського призначення. Натомість податковий орган зазначає, що позивачем не доведено їх використання у виробничій діяльності у 2022 році.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що сама по собі специфіка об`єкта оподаткування – наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу «будівлі сільськогосподарського призначення», не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування. 
Обираючи за вихідне поняття «сільськогосподарське призначення», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки з його статусом (придатністю його застосування у сільськогосподарській діяльності, лісівництві та рибному господарстві), а насамперед з використанням будівлі з метою провадження сільськогосподарської діяльності.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку пункт «ж» підпункту  266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для ведення сільськогосподарської діяльності, лісівництва та рибного господарства.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даній адміністративній справі позивач надав належні та достатні докази, що будівлі, які належать йому на праві власності, у спірному періоді використовувалися для ведення сільськогосподарської діяльності.
Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що володіння ОСОБА_1 на праві оренди земельними ділянками з цільовим призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» не доводить факт використання вище переліченого нерухомого майна для ведення сільськогосподарської діяльності.
Не може слугувати таким доказом й декларація про доходи за 2022 рік.
Так, податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (для першої та другої груп) за 2022 рік доводить проведення діяльності за  кодом КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур» та отримання доходу від цієї діяльності у розмірі 800 000,00 грн. 
Також суд звертає увагу, що відповідно до розрахунку загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2022 рік (додаток 2 до ПД платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця), мінімальне податкове зобов`язання всіх земельних ділянок, які перебувають у власності позивача, складає в загальному розмірі 295 860,42 грн.
Таким чином, ці документи, на які посилається позивач та суд першої інстанції, підтверджують виключно ведення позивачем сільськогосподарської діяльності та використання в такій діяльності земельних ділянок.
Використання будівель сільськогосподарського призначення, які зареєстровані позивачем, у такі господарський діяльності, позивачем не доведено належними та допустимими доказами.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наказом Міністерства фінансів України прийнято наказ від 09.12.2011 № 1588, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300, яким затверджено Порядок обліку платників податків і зборів.
За приписами названого Порядку повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за  формою №  20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
Під час надання повідомлень за  формою №  20-ОПП  застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування (наприклад, якщо подається інформація про об`єкти оподаткування - офіс, склад, склад-магазин, розташовані в одному офісному центрі за одною адресою, достатньо надати інформацію за одним із типів об`єктів оподаткування, зазначивши у найменуванні: офіс, склад, склад-магазин).
Докази подання до податкового органу повідомлення за формою № 20-ОПП у 2022 році позивачем не надано, тобто позивач офіційно не повідомляв, що відповідне нерухоме майно є об`єктами, через які ОСОБА_1  провадиться господарська діяльність.
При цьому матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, яким підтверджується, що описані вище будівлі та приміщення, які за своїм прямим призначенням можуть вважатися такими, що призначені для використання в сільськогосподарській діяльності, фактично використовувались (прямо чи опосередковано) позивачем у вирощуванні, виробництві, зберіганні, переробці сільськогосподарської продукції. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до ухвалення невірного рішення, яке підлягає скасуванню. 

                              Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
у х в а л и в :

                              Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року в адміністративній справі № 160/32965/24 скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з 19 червня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 19 червня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров