ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/12944/21                        Головуючий суддя І інстанції Єфіменко Н. В.
Провадження № 22-ц/818/237/25                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання права власності

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року                                                                м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря судового засідання Холод М.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Фадєєва Олександра Павловича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року по справі № 953/12944/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотрейд-Групп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головний сервісний центр МВС регіональний сервісний центр ГСЦ ВМС в Харківській області (філія ГЦС МВС) територіальний сервісний центр МВС №6341 про визнання права власності, визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

07 липня 2020 року ОСОБА_1 (далі: позивачка) звернулась до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ТОВ «Укравтотрейд-Групп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС регіональний сервісний центр ГСЦ ВМС в Харківській області (філія ГЦС МВС) територіальний сервісний центр МВС №6341 (далі: третя особа), з позовом про: визнання права власності на транспортний засіб марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 ; визнання недійним договору найму (оренди) транспортного засобу №2887 від 03.09.2020, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору найму (оренди) транспортного засобу №2887 від 02.11.2020, укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору комісії №7849/20/005775, укладеного між ТОВ «Укравтотрейд-Групп» та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №78/20/005775 укладеного між ТОВ «Укравтотрейд-Групп» та ОСОБА_2 ; витребування від відповідача-2 автомобілю марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на вибуття з її власності транспортного засобу марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 , поза її волі, що зумовило звернення до суду з даним позовом. 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Фадєєв О.П. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що відповідачами не надано жодних доказів, що позивач дійсно видала на ім`я ОСОБА_7 довіреність серії НМВ №160572 від 07.09.2020 на право експлуатації та розпорядження спірним автомобілем та відповідно делегувала йому право на розпорядження ним.
Вказує, що в матеріалах справи міститься копія повідомлення про підозру у кримінальному провадження за ч.3 ст.263 КК України – відповідачу №1 ОСОБА_8 , який вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 .
Посилання суду першої інстанції на той факт, що спірний автомобіль вибув з фактичного володіння позивач за її волею, оскільки був переданий відповідачу №3 ОСОБА_4 за договором найму (оренди) транспортного засобу від 02.09.2020 є помилковим, так як передача позивачем спірного автомобіля у тимчасове користування не може свідчити про те, що останній вибув з володіння ОСОБА_1 з її волі, оскільки позивач не відмовлявся від права власності на нього та не погоджувала з іншими особами можливість продажу належного їй майна.
Вважає, що посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.12.2023 року у справі №752/5281/20 не є релевантними до обставин даної справи.
Вказує, що у даному випадку слід враховувати правові висновки, які були висловлені за аналогічних обставин справи у постанові КЦС ВС від 28.12.2022 у справі № 127/33311/18.
Вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишився факт грубої необережності ОСОБА_3 , який не взяв до уваги конкретні обставини угоди, а саме продажу автомобіль через два дні після його купівлі ОСОБА_8 , а також ціна за якою здійснюється реалізація автомобіля 45000 грн, з яких видно, що річ відчужується неправомірно.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить залишити її без задоволення, в рішення суду – без змін.
Вказано, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, правильно застосував відповідні норми права.
Зазначено, що він є законним та добросовісним набувачем спірного автомобіля, а суд першої інстанції правильно встановив, що спірний автомобіль вибув із володіння позивачки за її волею на підставі договору оренди транспортного засобу від 02 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_4 , а тому взяла на себе усі ризики що неможливості неповернення автомобіля від орендаря.
Також вказано, що суд першої інстанції у релевантний спосіб застосував правові висновки касаційного суду.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи. 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача – Громової Н.В., представника позивача - ОСОБА_9 , за відсутності інших учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання, що згідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної скарги інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення: 1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
Оскільки останній набувач спірного автомобіля відповідач-2 набув право власності на підставі оплатного договору купівлі-продажу автомобіля, і майно не є таким, що вибуло з володіння позивача поза її волею, суд дійшов висновку про неможливість витребування автомобіля від добросовісного набувача.
Суд зазначає, що позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів комісії та купівлі-продажу є неналежним способом захисту порушеного права, оскільки в даному випадку норма частини першої ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава для повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна від однієї сторони правочину іншій стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст.ст. 387, 388 ЦК України.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст. 387, 388 ЦК України, є неефективними.
Отже, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спірний транспортний засіб марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 ; визнання недійним договору найму (оренди) транспортного засобу №2887 від 03.09.2020, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору найму (оренди) транспортного засобу №2887 від 02.11.2020, укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору комісії №7849/20/005775, укладеного між ТОВ «Укравтотрейд-Групп» та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №78/20/005775 укладеного між ТОВ «Укравтотрейд-Групп» та ОСОБА_2 є неефективним способом захисту. 
Належним способом захисту у даному випадку є вимога відшкодування збитків, заявлена до особи, яка не повернула річ.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно ст. 388 ЦК України:
1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Судом встановлені наступні обставини справи.
На підставі Договору комісії від 26.08.2020 позивачка ОСОБА_1 є власницею спірного автомобіля марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 . 26.08.2020 право власності на вказаний транспортний засіб зареєстроване за позивачкою, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 59 – 62 т.1). 
02.09.2020 між позивачкою ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 був у нотаріальній формі укладений Договір найму (оренди) транспортного засобу, за умовами якого вона передала ФОП ОСОБА_4 у тимчасове платне користування в найм (оренду) спірний автомобіль марки Toyota, який за умовами договору може використовуватись ФОП ОСОБА_4 при здійсненні особистих потреб, а також передаватися третім особам на умовах прокату, на підставі відповідно укладеного договору, використання автомобіля можливо на території України, за винятком Луганської та Донецької областей, зони проведення ООС та за адміністративними межами України, строком на 1 рік, з можливістю пролонгації (а.с. 64 – 65 т.1). 
У той же день відповідач ФОП ОСОБА_4 прийняв спірний транспортний засіб марки Toyota, що підтверджено Актом приймання-передачі від 02.09.2020 (а.с. 66 т.1). 
На підставі договору № 2887/03.09.202 від 03.09.2020 ФОП ОСОБА_4 передав відповідачу ФОП ОСОБА_6 в тимчасове платне користування (в найм/оренду) спірний автомобіль марки Toyota, зареєстрований на праві власності за позивачкою. За умовами цього договору спірний автомобіль може використовуватись наймачем - відповідачем ФОП ОСОБА_6 при здійсненні особистих потреб, а також передаватись третім особам на умовах прокату, на підставі відповідно укладеного договору, використання автомобіля можливо на території України, за винятком Луганської та Донецької областей, зони проведення ООС та за адміністративними межами України, строком на 1 рік, тобто до 01.09.2021 (а.с. 67 -68 т.1). 
На підставі Договору найму (оренди) транспортного засобу №2887/02.11.2020 від 02.11.2020 ФОП ОСОБА_4  передав відповідачу ФОП ОСОБА_5  в тимчасове платне користування (в найм/оренду) спірний автомобіль марки Toyota, зареєстрований на позивачку, який може використовуватись відповідачем ФОП ОСОБА_5 при здійсненні особистих потреб, а також передаватися третім особам на умовах прокату, на підставі відповідно укладеного договору, використання автомобіля можливо на території України, за винятком Луганської та Донецької областей, зони проведення ООС та за адміністративними межами України, строком на 30 діб, тобто до 02.12.2020 (а.с. 69-74 т.1).
07.11.2020 відповідач ОСОБА_5 на підставі Договору прокату автомобіля №894 передав відповідачу ОСОБА_2 спірний автомобіль марки Toyota на строк до 14 год. 00 хв. 09.11.2020, з цільовим призначенням предмету прокату: автомобіль повинен використовуватись наймачем для задоволення побутових невиробничих потреб для пересування по автомобільних дорогах загального користування (а.с. 82- 88 т.1).
07.09.2024 ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_7 на представництво своїх інтересів в державних установах та організаціях (митниці, державній фіскальній службі та інших), органах автоінспекції, територіальних сервісних центрах МВС, центрах надання адміністративних послуг, керувати належним транспортним засобом, в відповідних підрозділах митної служби, державній прикордонній службі України, органах національної поліції, страхових компаніях, установах державної податкової служби, органах сертифікації та випробувань, лабораторіях, органах внутрішніх справ МВС, магазинах торгівлі транспортними засобами, подавати та отримувати різні довідки, документи, заяви, сплачувати митні збори та в разі необхідності інші платежі, керувати автомобілем, проводити всі дії з питань розмитнення транспортного засобу , всюди за мене розписуватися , підписувати всі необхідні договори, декларацію на ввезення транспортного засобу індивідуального користування, оформлення митних документів, одержувати та здавати номерні знаки, отримати належні йому від продажу гроші та виконувати всі дії, пов`язані з даною довіреністю, що підтверджується довіреністю від 07.09.2020, посвідченою приватним нотаріусом Шахматовою І.В. на не офіційному бланку (а.с. 101 т.1).
09.11.2020 між відповідачем ТОВ «Укравтотрейд-Групп» (Комісіонер) та позивачкою ОСОБА_1 (комітент), в інтересах якої діє ОСОБА_7 , на підставі документу № НМВ 160572 від 07.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом, укладений Договір комісії №7849/20/005775 від 09.11.2020, відповідно до умов якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату 50 грн. вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , зареєстрований за власником 26.08.2020 вартістю 10 000 грн. (а.с. 93 т.1). 
На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №7849/20/005775 від 09.11.2020 відповідач ТОВ «Укравтотрейд-Групп» продав відповідачу ОСОБА_2 за 10 000 грн. спірний автомобіль марки Toyota зареєстрований за власником 26.08.2020, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору, покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного Договору купівлі-продажу, сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору (а.с. 94 т.1).
17.12.2020 між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 укладений Договір купівлі-продажу транспортного засобу №8045/2020/2345690, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 за 45 000 грн. продав відповідачу ОСОБА_3 спірний автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_5 від 15.12.2020 (а.с. 96 т.1).
Згідно листа адміністратора Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Територіального сервісного центру МВС № 6341 від 22.12.2020 № 31/20/1-2000 на ім`я ОСОБА_11 спірний автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 був: 26.08.2020 зареєстрований під номерним знаком НОМЕР_3 за ОСОБА_12 , технічний паспорт НОМЕР_2 ; 15.12.2020 зареєстрований під номерним знаком НОМЕР_6 за ОСОБА_2 , технічний паспорт НОМЕР_5 ; 17.12.2020 зареєстрований під номерним знаком НОМЕР_7 за ОСОБА_3 , технічний паспорт НОМЕР_8 (а.с. 63 т. 1)
23.12.2020 позивачка ОСОБА_12 звернулась по Харківської місцевої прокуратури №2 із заявою про оголошення належного їй автомобіля марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 у розшук за заволодіння невстановленою особою вказаним автомобілем внаслідок шахрайських дій. 
23.12.2020 в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження №42020221080000367 з обставин незаконного заволодіння транспортним засобом марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 , належного позивачу на праві власності, що вбачається з витягу з ЄРДР від 23.12.2020. 
Висновком експерта № 1209 від 25.02.2021 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за кримінальним провадження № 42020221080000367 встановлено, що підпис від імені позивача у Договорі комісії № 7849/20/005775 від 09.11.2020, розташований на зворотній стороні документу, у графі «комітент ОСОБА_1 », - виконаний не позивачем, а іншою особою (а.с. 102-107 т.1).
Згідно висновку експерта від 06.05.2021 № СЕ-19/121-21/9702-АВ ринкова вартість спірного автомобіля Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 21.12.2020, становить 116890 грн. (а.с. 108 т.1). 
26.05.2021 відповідачу ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.3 ст.289 КК України з обставин незаконного заволодіння транспортним засобом марки Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузову НОМЕР_1 (а.с. 111-112 т.1).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч вказаній нормі ст. 89 ЦПК України суд першої інстанції не звернув уваги, що згідно до наявної у справі фотокопії Довіреності від 07 вересня 2020 року ОСОБА_7 був уповноважений при підписанні договорів на представництво інтересів не позивачки ОСОБА_12 , а іншої особи – ОСОБА_10 , а тому є доведеними доводи скарги про те, що позивачка ОСОБА_12 не уповноважувала ОСОБА_7 на продаж спірного автомобіля на підставі вказаного договору комісії від 09.11.2020, в якому від її імені діяв ОСОБА_7 , а отже спірний автомобіль дійсно вибув з її власності поза її волею (а.с. 101 т.1). 
За таких обставин слід визнати, що з урахуванням вищевказаного висновку експерта № 1209 від 25.02.2021 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи кримінальним провадження № 42020221080000367, та змісту вказаного Договору комісії №7849/20/005775 від 09.11.2020, в якому інтереси продавця – позивачки ОСОБА_12 було безпідставно представлені ОСОБА_7 , з урахуванням повідомлення відповідачу ОСОБА_2 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.3 ст.289 КК України за обставин незаконного заволодіння спірним транспортним засобом марки Toyota, - у суду першої інстанції у контексті вказаної норми п. 2 ч. 1 ст. 388 ЦПК України були визначені у ст. 2, ч. 5 ст. 12 ЦПК України підстави для обговорення зі сторонами та вирішення питання про зупинення провадження у цій справі до закінчення судового розгляду кримінальної справи № 953/818/23, в якій на той час розглядалося кримінальне провадження № 12020100040006196 за обвинуваченням відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у незаконному заволодінні спірного автомобіля марки Toyota, в межах якого встановлювалось обґрунтованість звинувачення відповідача ОСОБА_2 у незаконному заволодінні спірним автомобілем, що має юридичне значення у контексті підстав для застосування вказаної норми п. 2 ч. 1 ст. 388 ЦК України. 
Так, відповідно до норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність), у даному випадку викрадення спірного автомобіля у власника чи у особи, якій він передав майно у володіння, та чи вчинені вони цією особою, що має юридичне значення для правильного застосування судом вказаної норми ст. 388 ЦК України.
За таких обставин, суд відповідно до обов`язку виконання пріоритетного завдання цивільного судочинства, яке визначено у ст. 2 ЦПК України мав діяти згідно до норми ч. 7 ст. 81 ЦПК України щодо права суду витребування доказів за наявності сумнівів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
З огляду на це та відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає вказані обставини такими, що об`єктивно не надали позивачу процесуальної можливості надати до суду копію вироку Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2024 у справі № 953/818/23, згідно якому ОСОБА_2 , який є відповідачем у цивільній справі № 953/12944/21, яка наразі переглядається судом апеляційної інстанції,  визнаний винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та призначено йому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років 8 місяців, із конфіскацією усього його майна.
Вказаним вироком, який набув чинності, вирішена доля речових доказів, зокрема: автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 150», 2018 р.в., сірого кольору номер кузову НОМЕР_1  – залишений у власника ОСОБА_1 (див. покликання у ЄДРСР в мережі Інтернет: https://reyestr.court.gov.ua/Review/119793069).
Вказаним вироком суду встановлені наступні обставини, які відповідно до вказаної норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України мають преюдиціальне значення по даній справі.
«14.12.2020 о 16:00 годині ОСОБА_2 , діючи повторно, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , взяв у короткочасну оренду строком до 16:00 год. 17.12.2020р, за договором прокату автомобіля №11517 від 14.12.2020р. у ФОП ОСОБА_6 , яка діяла на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу №2887 від 03.09.2020р., укладеного з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу серії НМВ236219 від 02.09.2020 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є власником транспортного засобу, автомобіль марки «TOYOTALANDCRUISER 150», 2018 р.в., сірого кольору номер кузову НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_9 , вартістю 1 169 890 грн.
Далі ОСОБА_2 підробив довіреність на право експлуатування та розпорядження орендованим автомобілем марки «TOYOTALANDCRUISER 150» 2018р.в., номер кузову НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_9 , належним ОСОБА_1 від її імені на ОСОБА_7 , виконавши її на бланку НМВ 160572 від 07.09.2020.
Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем, 09.11.2020 ОСОБА_2 приїхав до ТОВ «УКРАВТОТРЕЙД-ГРУПП», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Валерія Лобановського, 119, офіс 31, де використовуючи підроблену довіреність від імені власника транспортного засобу ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_7 , виконану на нотаріальному бланку НМВ 160572 від 07.09.2020, уклав договір комісії № 7849/20/005775 з ТОВ «УКРАВТОТРЕЙД-ГРУПП», на підставі якого ТОВ «УКРАВТОТРЕЙД- ГРУПП» за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7849/20/005775 від 09.11.2020 здійснило продаж автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 150», 2018 р.в., сірого кольору номер кузову НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_9 ОСОБА_2 .
15.12.2020р. ОСОБА_2 на підставі отриманого у ТОВ «УКРАВТОТРЕЙД-ГРУПП» пакету документів у ТСЦ № 7141 м.Черкаси регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Черкаській області, розташованому за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки, буд, 21, незаконно перереєстрував право власності на автомобіль марки сірого кольору номер кузову НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_9 на своє ім`я і отримав свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу № НОМЕР_5 від 15.12.2020р., в якому він був зазначений власником, змінивши попередній д.н.з. НОМЕР_9 на НОМЕР_4 .
17.12.2020р. знаходячись у Територіальному сервісному центрі МВС №8045 РСЦ МВС в м. Києві Неймет Т.О., видаючи себе за справжнього власника транспортного засобу, склав договір купівлі-продажу №8045/2020/2345690 від 17.12.2020 транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 150», 2018 р.в., сірого кольору номер кузову НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_4 з ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_2 отримавши він ОСОБА_13 грошові кошти за продаж вищевказаного автомобіля в сумі 35 000 доларів США, передав останньому автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 150», 2018 р.в., сірого кольору номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та один комплект ключів.
Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, вчинене повторно.»
Отже, за відсутності доказів, що позивачка була належним чином представлена при підписанні Договорі комісії №7849/20/005775 від 09.11.2020 про продаж спірного автомобіля іншою особою, суд першої інстанції помилково вважав, що у позивачки було бажання відчужити свій автомобіль на підставі цього договору, а тому спірний автомобіль дійсно вибув з власності позивачки поза її волею. А вирок суду доводить, що спірній автомобіль був викрадений у власниці відповідачем ОСОБА_14 , який скористався тим, що цей автомобіль був у його тимчасовому володінні на підставі договору прокату.
Суд першої інстанції помилково покликався на не релевантну за обставинами цієї справи давню максиму германського права "Hand muss Hand wahren" (нім.: "рука за руку відповідає"), за якою власник речі, у даному випадку автомобіля, повинен нести ризик обрання контрагента, який може своєю недобросовісною поведінкою позбавити його права на витребування своєї речі, а також – на неревантні аналогічні висновки щодо неможливості витребування майна у добросовісного набувача із застосуванням правового механізму, передбаченого ст.388 ЦК України, у випадку добровільної передачі автомобіля у тимчасове користування, тобто за наявності відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі, висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.06.2021 у справі № 761/44057/19 (провадження № 61-19405св20); у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.07.2023 у справі № 753/18555/19 (провадження № 61-4246св23) та Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11.12.2023 (провадження №61-1371св23).
За вищевказаних обставин цієї справи та відповідно до вказаної норми п. 2 ч. 1 ст. 388 ЦК України не можна вважати, що при передачі спірного автомобіля на підставі договору оренди (найму) засобу від 02 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_4 на позивачку має покладатися ризик неможливості неповернення автомобіля від орендаря внаслідок його викрадення, за який вона та особа, якій вона тимчасово передала спірний автомобіль в оренду, - не відповідають. Такий тягар відповідальності власника є непропорційний меті забезпечення правової визначеності у цивільному обороті та є надмірний, оскільки позбавляє власника ефективного та законного способу захисту порушеного права. Наведені з цього приводу у відзиві на скаргу аргументи не відповідають обставинам справи та вказаній нормі матеріального права, а тому колегія суддів їх відхиляє. 
Колегія суддів також звертає увагу, що відповідач ОСОБА_3 при придбанні спірного автомобіля не проявив достатньої обачності та не звернув належної уваги, що продавець ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 17 грудня 2020 року швидко позбувся цього автомобіля після його придбання у свою власність за два дні до продажу, а ціна продажу 45 000 грн за такий автомобіль без дефектів є занадто невисокою, що у добросовісного набувача не може не викликати сумнівів у добросовісності продавця (а.с. 96 т.1). 
Доводи скарги в цій частині знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та спростовують висновки суду. Наведені у рішенні суду висновки суду про недоведеність позову в цій частині не ґрунтуються на обставинах справи, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 388 ЦК України позовні вимоги в частині витребування від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 рнокпп НОМЕР_10 , який зареєстрований АДРЕСА_2 автомобіль марка Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 – підлягають задоволенню.
Оскільки рішення суду у вищевказаній частині не відповідають обставинам справи, порушують норми матеріального права, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 3767 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
В іншій частині заявлених вимог суд правильно відмовив за їх безпідставністю, оскільки порушені майнові права позивачки повністю захищаються відповідно до ст. 388 ЦК України, за рахунок віндикації, що не потребує визнання недійсним відповідних правочинів. Власник з дотриманням вимог ст.ст. 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування, оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Подібний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 201/12569/16-ц, на який суд першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України правильно покликався у своєму рішенні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України за рахунок останнього власника спірного автомобіля слід відшкодувати судові витрати, які понесла позивач по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги на загальну суму 28375 грн.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Фадєєва Олександра Павловича задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 . Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотрейд-Групп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головний сервісний центр МВС регіональний сервісний центр ГСЦ ВМС в Харківській області (філія ГЦС МВС) територіальний сервісний центр МВС №6341, про визнання права власності, визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.
Витребувати від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 рнокпп НОМЕР_10 , який зареєстрований АДРЕСА_2 автомобіль марка Toyota, модель Land Cruiser 150 універсал-В 2018 р.в., колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 28375 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 24 липня 2025 року.

 Головуючий                                                                               В.Б. Яцина

Судді колегії                                                                               Ю.М. Мальований          
                
                                                                                                       Н.П. Пилипчук