ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 р.	Справа № 554/1522/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 14.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Савченко А.Г., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, по справі №554/1522/25
          за позовом  ОСОБА_1  
          до  Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ,   Департаменту патрульної поліції 
          про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Полтавській області, Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Півень Сергія Михайловича, серії ЕНА № 3993080 від 02.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14.04.2025 позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову інспектора взводу інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Півень Сергія Михайловича серії ЕНА № 3993080 від 02.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрито.
Судовий збір в розмірі 605,60 грн. компенсувати за рахунок держави.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що 02.02.2025 р. о 23 год. 08 хв. в м. Полтаві ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Zafira без поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1(Ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. Представник відповідача вказує, що поліцейський , рухаючись позаду транспортного засобу позивача та перевіривши державний номерний знак автомобіля через базу даних МТСБУ, встановив, що даний транспортний засіб на поточну дату не забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За результатами перевірки, поліцейський прийшов до висновку про можливу причетність водія до адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власних наземних транспортних засобів. Це і стало причиною зупинки даного транспортного засобу. З огляду на вказане, вважає спірну постанову правомірною та винесеною відповідно до вимог чинного законодавства.
Відзив від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 02.02.2025 о 23:08:47 в. м. Полтава вул. Просвіти (Лідова),8, керував транспортним засобом Opel Zafira номерний знак НОМЕР_1 , у якого був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних Т/З , чим порушив п. 2.1 (Ґ) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Вищенаведене слугувало підставою для прийняття інспектором 1 взводу 2 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Півень С.М. постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3993080 від 02.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425, 00 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся із позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності вимоги інспектора патрульної поліції щодо пред`явлення ОСОБА_1 поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також перевірки його наявності.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі за текстом – ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством (пункт 1.9).
Відповідно до пп.пп. "а", "б", "ґ" п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з пп. «а» п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, – страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Як установлено частиною 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), – тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведених норм слідує, що відповідно до законодавства України на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.
В силу приписів статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.08.2019 у справі № 524/126/17 та від 21.11.2019 у справі № 522/22180/16-а.
З приводу посилання позивача та суду першої інстанції на висновки викладені в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2025 у справі №592/15605/24, колегія суддів відхиляє, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях (постановах) судів першої  (апеляційної) інстанції.
Посилання позивача на відсутність у поліцейського повноважень перевіряти у позивача страховий поліс, окрім випадків складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у якій брав участь позивач, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не спростовують обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки зазначений вище документ.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність у поліцейського права вимоги до водія надати до перевірки договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів незалежно від складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у якій брав участь позивач.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В силу приписів частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За нормами частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, судовим розглядом встановлено, що 02.02.2025 на місці зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, останній на вимогу посадової особи відповідача не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відсутність при собі страхового полісу під час перевірки позивач в позовній заяві не заперечує.
З дослідженого відеозапису колегією суддів встановлено, що інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Півень С.М. підійшов до транспортного засобу, яким керував позивач, вказаний транспортний засіб зупинений працівниками поліції та стоїть з включеними світловими маячками аварійної сигналізації, та повідомив останньому підставу зупинки транспортного засобу, що рухаючись позаду транспортного засобу позивача та перевіривши державний номерний знак автомобіля через базу даних МТСБУ, встановив, що даний транспортний засіб на поточну дату не забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За результатами перевірки, поліцейський прийшов до висновку про можливу причетність водія до адміністративного правопорушення, а саме : керування транспортним засобом особою, яка не має чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власних наземних транспортних засобів, позивачу роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на бодікамеру 472818, з відповідним відображенням як доказу у спірній постанові (п.7).
Також, в позовній заяві та в дослідженому відеозаписі, позивач не заперечує факт керування ним транспортним засобом, котрий зупинений працівниками поліції 02.02.2025 о 23:08:47 в м. Полтава на вул. Просвіти (Лідова),8, а лише спростовує законність зупинки його транспортного засобу.
В даному випадку, позивачем у справі визнаний факт відсутності у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент зупинки його працівниками поліції, що мало місце 02.02.2025 о 23:08:47 в м. Полтава на вул. Просвіти (Лідова),8 і перевірки наявних у нього документів.
Таким чином, судова колегія за встановлених обставин та з урахуванням того, що позивачем у справі визнаний факт порушення ним п. 2.1.ґ) ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, вважає, що оскаржувана постанова серії ЕНА №3993080 від 02.02.2025 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
У відповідності до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з пунктом 4 частини 1, частини 2 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14.04.2025 по справі №554/1522/25 підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 139, 242, 243, 250, 270, 272, 286, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції  задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 14.04.2025 по справі № 554/1522/25  скасувати.
Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк