УХВАЛА
 
21 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 401/3339/24
провадження № 61-10405ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року в справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення,
встановив:
У листопаді 2024 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача на його користь 4 054, 42 грн боргуза послуги водопостачання та водовідведення, а також втрати від інфляції у сумі 247, 90 грн та 3 % річних у сумі 89, 51 грн.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року позов задоволено.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 4 054, 42 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» втрати від інфляції у сумі 247, 90 грн, три відсотки річних у сумі 89, 51 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» 3 028, 00 грн понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на користь ОСОБА_1 4 542, 00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
12 серпня 2025 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» через підсистему «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу напостанову Кропивницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року у вказаній справі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.
Ціна позову в цій справі становить 4 391, 83 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).
У касаційній скарзі заявник посилається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Вказує, що вплив оскаржуваного судового рішення на формування сталої та зрозумілої практики судів може призвести до ухвалення необґрунтованих і незаконних рішень з невизначеної кількості підстав та у широкому колі справ. Вважає, що перегляд в касаційному порядку постанови Кропивницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року має надважливе значення для формування єдиної практики судів у цій категорії справ, а також становить значний суспільний інтерес та має фундаментальне (виняткове) значення для споживачів і виконавців послуг, які щомісячно сплачують за послуги та здійснюють нарахування плати й розподіл спожитих послуг згідно з показниками комерційних засобів обліку води відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» і Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.
Поряд з цим вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.
Проте колегія суддів вважає, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.
Крім того, оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття такого судового рішення.
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року в справі за позовомОбласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до  ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          М. Ю. Тітов
 
                                                                                                                А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                                    Є. В. Коротенко