ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                           
(додаткова)    
 
05 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 754/3794/23
провадження № 61-17597св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Горбача Ігоря Володимировича про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом  ОСОБА_1  до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання незаконним іскасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України») про визнання незаконним іскасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року, ухваленим у складі судді Грегуль О. В., та з урахуванням ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року про виправлення описки, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року скасовано.
Ухвалено у справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ АТ «НАК «Нафтогаз України» від 23 лютого 2023 року № 107-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Департаменту безпеки АТ «НАК «Нафтогаз України».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Департаменту безпеки АТ «НАК «Нафтогаз України» з 25 лютого 2023 року.
Стягнуто з АТ «НАК «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 25 лютого 2023 року до 27 листопада         2024 року у сумі 3 287 313,32 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.
Стягнуто з АТ «НАК «Нафтогаз України» у дохід держави судовий збір у розмірі 4 831,20 грн.
Стягнуто з АТ «НАК «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі                     25 000,00 грн та в суді апеляційної інстанції - 15 000,00 грн.
 
Постановою Верховного Суду від 28 липня 2025 року касаційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року - без змін.
 
У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Горбач І. В. виклав клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, у розмірі 42 250,00 грн. 
 
01 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Горбач І. В. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених у суді касаційної інстанції.  
До заяви представник позивача додав: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 червня 2024 року № 13/06-1; рахунок-фактуру                      від 24 січня 2025 року № 24/01-1 на загальну суму 42 250,00 грн; платіжну інструкцію від 24 січня 2025 року на суму 17 000,00 грн, платіжну інструкцію на суму        25 2500,00 грн; ордер на представництво в суді касаційної інстанції; копію акта приймання-передачі наданих послуг до договору №13/06-1, складеного 07 лютого 2025 порку; квитанції про доставку стороні у справі заяви через підсистему «Електронний суд».
Представник позивача вказує, що позивачу надано правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 42 250,00 грн, що документально підтверджено. Сума є обґрунтованою та співмірною зі складністю справи, ціною позову. 
 
Відповідача будь-яких заяв, клопотань, передбачених частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України до Верховного Суду не подав. 
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, вищевказану заяву представника позивача  , колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, підлягає задоволенню.
 
У частині першій статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).
 
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. 
 
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
 
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
 
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
 
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
 
Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на професійну правничу допомогу; 2) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
 
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №  922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом            у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження              № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду від 28 липня 2025 року, якою касаційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України»залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року - без змін, колегія суддів                                      не вирішувала питання щодо розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу). 
 
Колегія суддів ураховує, що адвокат Горбач І. В. на підставі ордера, виданого Адвокатським об`єднанням «Джаст Джастінс», надав ОСОБА_1 правничу допомогу при розгляді цієї справи у суді касаційної інстанції, що підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач фактично виграв справу у Верховному Суді,                            а розмір витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції заявлено у сумі 42 250,00 грн (том 5, а.с. 156-176).
 
За умовами договору про надання правничої допомоги адвокатом Горбач І. В.                        13 червня 204 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Джаст Джастінс» та ОСОБА_1 (клієнт) (пункт 2.1), сторони погодили, що адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання всього спектру юридичної (правової, правничої) допомоги, що не заборонена чинним законодавством України з правом підпису будь-яких документів  у тому числі процесуальних документів без обмежень прав, у тому числі виконувати всі дії із всіма правам, наданими як стягувачу так і боржнику відповідно до Закону України «про виконавче провадження» з правом підпису всіх без виключення документів, заяв, скарг, клопотань та інш.
 
Згідно з пунктом 4.1 юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням,  клієнт оплачує в гривнях, без ПДВ, не пізніше двох днів з моменту отримання клієнтом рахунку в електронному вигляді або ж у паперовому. У разі неузгодження суми виставленого рахунку, клієнт направляє письмову претензію, в разі не направлення такої претензії, ціна, визначена в рахунку, залишається незмінною та підлягає повній оплаті у відповідності до умов цього договору.
 
Відповідно рахунку-фактури від 24 січня 2025 року № 24/01-04 вартість послуг становить 42 250,00 грн. (оплата за надання правничих послуг за договором                        від 13 червня 2024 року № 13/06-1 за підготовку процесуальних документів та документів по суті справи у суді касаційної інстанції у справі № 754/3794/23). 
 
Відповідно до акта № 1 приймання-передачі послуг до договору від 13/06-1, складеного 07 лютого 2025 року, виконавець з 23 січня 2025 року до 07 лютого     2025 року надав замовнику юридичні послуги відповідно до договору про надання юридичних послуг від 13 червня 2024 року, а замовник прийняв такі послуги: аналіз касаційної скарги у справі № 754/3794/23; зустріч, консультація, узгодження правових позиції; аналіз та перевірка правових позиції Верховного Суду із подібних за змістом правовідносин; підготовка та подання клопотання про закриття касаційного провадження; підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. 
 
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу          і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
 
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
 
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
 
Питання гонорару та рахунків визначено сторонами у вищевказаному договорі про надання правничої допомоги, клієнт прийняв від адвоката відповідні послуги за актом приймання-передачі, сплатив їхню вартість. 
 
Таким чином, заявник надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартості.
 
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат:      1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
 
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та     у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року              у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22).
У вказаних постановах Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
 
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
 
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду                   від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та                    у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року                    у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), а також у постанові                    від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
 
З урахуванням пункту 3 частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
 
Колегія суддів, з урахуванням реально отриманих послуг замовником,                                          вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, яким вирішити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки заявник підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, справа, яка була предметом касаційного перегляду, доводи касаційної скарги викладені таким чином, що потребували затрат часу для складення відзиву на касаційну скаргу, клопотання про закриття касаційної провадження, тому із АТ «НАК «Нафтогаз» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 42 250,00 грн, понесених ним витрат на правничу допомогу. 
 
При цьому колегія суддів констатує, що відповідач АТ «НАК «Нафтогаз»                                          не скористався правом, наданим йому частиною п`ятою статті 137 ЦПК України. 
 
Такі висновки узгоджуються з вищевказаною сталою судовою практикою Верховного Суду.
 
Керуючись статтями 137, 141, 270, 271, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Горбача Ігоря Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, задовольнити.
 
Стягнути із Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь  ОСОБА_1 42 250,00 грн (сорок дві тисячі двісті п`ятдесят гривень 00 коп.) на відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції. 
 
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Г. В. Коломієць

 
                                                                                              Б. І. Гулько

 
                                                                                              Д. Д. Луспеник