ПОСТАНОВА 
Іменем України

28 липня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/606/24
провадження № 22-ц/4809/1136/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя – Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О.Л., Письменний О. А.

за участю секретаря - Соловйової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та його поділ, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2025 року (судя Шевченко І.М.) 

В С Т А Н О В И В:

Зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

               14  квітня 2025р адвокат Поліщук Юлія Романівна, яка діє в інтересах  ОСОБА_3 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №405/606/24, якою просить:

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати за професійну правову допомогу в розмірі 75 000 грн;

-стягнути з  ОСОБА_2 , на користь  ОСОБА_3 , судові витрати в сумі 45 000 грн витрат на професійну правову допомогу. 
       
Позивачкою ОСОБА_1 укладено шлюб з ОСОБА_2 та змінене прізвище на « ОСОБА_5 ».

В обґрунтування заяви вказує, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.04.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та його поділ, залишено без розгляду. 
        ОСОБА_3   визначений попередній (орієнтовний) розрахунок понесених витрат на правову допомогу, що становило 50 000 грн. 
Однак, сторона позивача, як і сторона відповідача зловживали процесуальними правами, що вплинуло на затягування розгляду справи. 
Так, стороною позивача та відповідача шість разів надавались почергово клопотання про відкладення розгляду справи, заявлялись клопотання про виклики 12 свідків, які не з`являлись у судові засідання. Таким чином за період з 09.05.2024 по 09.04.2025 суттєво збільшились витрати на правову допомогу, які понесені третьою особою. 
До того ж в межах розгляду даної справи позивачем ОСОБА_1 подана апеляційна скарга на ухвалу Ленінського районного суду від 13.05.2024 про скасування заходів забезпечення позову. ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу та заявила про стягнення судових витрат у розмірі 25 000,00 грн. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24.09.2024 в межах даного провадження (оскарження заходів забезпечення позову) відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - адвоката Поліщук Юлії Романівни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2024 року і зазначено, що понесені третьою особою судові витрати мають відшкодовуватися у тому ж порядку, у якому відшкодовуються судові витрати сторони у справі, на боці якої виступала третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги, тобто після розгляду справи по суті. Так як спір не вирішений, а лише оскаржувалася ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову, розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює. Доповнено, що заявник не позбавлений права заявляти вимогу про стягнення на його користь понесених судових витрат під час розгляду даної справи згідно вимог ЦПК України та відповідне питання має бути вирішене судом у судовому рішенні, ухваленому за результатами розгляду справи по суті позову.
       У даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду, через повторну неявку в засідання. 
Представник третьої особи вказує, що сторона понесла витрати на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню. 
Заявницею поданий розрахунок витрат на правничу допомогу понесених у суді першої інстанції на суму 90 000 грн складається з наступного : 
-підготовка до розгляду справи аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; 
-надання юридичних консультацій; 
-направлення адвокатських запитів (2.5 год.) – 5 000 грн.; 
-складання заяви про скасування заходів забезпечення позову та залучення ОСОБА_3 до участі в провадженні у якості третьої особи (аналіз судової практики; 
-виготовлення копій додатків, посвідчення копій, направлення документів сторонам та суду у поштовому відділенні та електронною поштою) (5 год.) – 10 000 грн.; 
-складання пояснень на позовну заяву (аналіз судової практики; виготовлення копій додатків, посвідчення копій, направлення документів сторонам та суду у поштовому відділенні та електронною поштою) (10 год.) – 20 000 грн.; 
-представництво інтересів третьої особи в Ленінському районному суді м. Кіровограда (11 засідань - 11.04.2024, 23.04.2024, 13.05.2024, 25.07.2024, 05.09.2024, 01.10.2024, 22.10.2024, 05.11.2024, 18.12.2024, 20.02.2025, 09.04.2025) – 11 x 5 000 грн. = 55 000 грн..
Розрахунок судових витрат понесених у суді апеляційної інстанції, становить 30 000 грн та складається з : 
-підготовка до розгляду справи аналіз фактичних обставин справи, -
-формування доказів; 
-надання юридичних консультацій; 
-ознайомлення з апеляційною скаргою (1 год. 30 хв.) – 3 000 грн; 
-складання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 (7 год. 30 хв.) – 15 000 грн; 
-виготовлення копій додатків, посвідчення копій, направлення документів сторонам та суду електронною поштою (1 год.) – 2 000 грн; 
-представництво інтересів ОСОБА_3 в Кропивницькому апеляційному суді (2 засідання - 07.08.2024, 20.08.2024) - 2x5 000грн. = 10 000 грн. 
Відповідно до п.12 ч.3 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (п.1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). 
В обґрунтування заяви надані документальні підтвердження: 
-договір про надання професійної правничої допомоги № 01/03/24 від 01.03.2024; 
-детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги; 
-акт прийому наданих послуг від 09.05.2024; 
-квитанції про сплату винагороди (гонорару) за Договором № 01/03/24 від 01.03.2024. 
Заперечення позивачки ОСОБА_6 .
Позивачка заперечила щодо вимог про відшкодування витрат, вказала, що зазначені послуги та визначена сума відшкодування не відповідає часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг) та участі в судових засіданнях. Не співмірність суми гонорару визначається з критерію складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, тощо. 

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, вважає, що зазначені представником третьої особи ОСОБА_7 витрати на професійну правничу допомогу мають необґрунтовано завищену вартість. Вважає, що є наявна не співмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт.

Крім того, доповнено, що вона перебуває у декретній відпустці, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей Серії НОМЕР_1 та Серії НОМЕР_2 , та крім виплат на дітей інших доходів немає.

За вказаного просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу. 

Заперечення відповідача ОСОБА_2 .

               Відповідач просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000 грн. 

               Вважає розмір витрат на надання професійної правничої допомоги необґрунтованим, завищеним та таким, що не відповідає фактично наданій правовій допомозі, складності та обсягу справи. 

Судове рішення

               Ухвалою Ленінський районний суд м. Кіровограда  від 24.04.2025р доповнено ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.04.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та його поділ абзацом наступного змісту:
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 75 000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , витрати на професійну правову допомогу в сумі 45 000 грн.
Суд оцінивши докази сторони заявника, відповідність положенням законодавства, виснував, що загальний розмір витрат на правову допомогу понесених третьою особою ОСОБА_3 в межах даного провадження становить 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, які підлягають стягненню у розмірі 75 000 грн відповідно з позивачки ОСОБА_4 та 45 000 грн з відповідача ОСОБА_2 . Третя особа не могла передбачити зазнані витрати під час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку та передбачити, що сторона позивача та відповідача неналежно використовуватимуть свої процесуальні права. 
Рух справи
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2025 року.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 червня 2025 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 та  ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2025 рокупризначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 17 липня 2025 року.
Апеляційна скарга
Не погоджуючись з судовою ухвалою, сторони у справі позивач ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) та відповідач ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, якою просять скасувати додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2025 року за заявою представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Поліщук Юлія Романівни про доповнення ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та його поділ.
Вважають додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2025 року (справа № 405/606/24) необґрунтованою, незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг або виконаної роботи, їх складності, часу, витраченого адвокатом, обсягу та якості підготовлених документів, а також ставок, які є звичайними у відповідному регіоні для подібних правничих послуг. Суд має перевірити співмірність заявлених витрат.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.03.2021 у справі № 127/14026/18, «відшкодування витрат на правничу допомогу має бути обґрунтованим, доказовим, а їх розмір — співмірним із  обсягом наданої допомоги. Саме по собі надання рахунку або договору не є безумовною підставою для повного задоволення вимог про компенсацію таких витрат».

Заявлена адвокатом Поліщук Юлією Романівною сума стягнення витрат на правничу допомогу є економічно необґрунтованою, неспівмірною обсягу реальної роботи та явно завищеною, на що суд не звернув свою увагу та детально не дослідив усі обставини справи. Наполягають на зловживанні права. ОСОБА_3 не має та не мала місця роботи/доходу, а тому оплатити у такому розмірі гонорар адвоката не могла.

Також слід врахувати, що стороною не надано деталізованого звіту про витрачений час; розшифровки дій адвоката; документального підтвердження фактичного надання послуг (наприклад, електронного листування, проєктів документів, журналу обліку робочого часу тощо).

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 24.02.2022 у справі № 686/12662/20, «суд має обов`язково перевірити відповідність заявлених витрат ринковим ставкам і складності справи, та при виявленні явної невідповідності — самостійно зменшити їх розмір».

Витрати на професійну правничу допомогу у даній справі є необґрунтованими, надмірними та такими, що підлягають зменшенню з огляду на відсутність належного доказового підтвердження реального обсягу роботи, завищений рівень розрахунків, невідповідність ринковим ставкам та очевидну непропорційність.

Суд першої інстанції не врахував, що сторони мають неповнолітніх дітей на утриманні, яких необхідно забезпечувати. 
Відзив на апеляційну скаргу не подавався
Позиція учасників
       Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд. 
       Представник апеллянта  ОСОБА_2 , адвокат  Сюр Н.В. підтримала  мотиви  оскарження, наполягала на задоволенні апеляційної скарги. Представник заявника/третьої особи ОСОБА_3  адвокат Поліщук Ю.Р.   просила  залишити  оскаржуване судове  рішення без зміни.  
       Позивач належним чином повідомлена про апеляційний перегляд, у судове засідання не з`явилася, що не перешкоджає розгляду справи, ст. 372 ЦПК
Норми права 
Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).
Обставини справи 
Ухвалою місцевого суду від 25.03.2024 року до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та його поділ третьою особою залучена ОСОБА_3 , яка на захист своїх інтересів уклала договір з адвокатом Поліщук Ю.Р. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2024  задоволена заява ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову та скасована заборона на вчинення державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дана ухвала переглядалася Кропивницьким апеляційним судом і постановою від 20 серпня 2024р ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2024 скасовано. Заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, поділ майна, задоволено частково.

Скасовано заборону державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2023 (справа №405/1459/20) належить на праві власності ОСОБА_3 .
        09.04.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та його поділ, позов ОСОБА_1 , залишено без розгляду через неявку позивача в судові засідання.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного. 
Мотиви апеляційного суду 
Дослідивши, наведені в апеляційній скарзі доводи та підстави апеляційного оскарження, колегія суддів виснувала наступне. 
       Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, якою доповнено ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.04.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та його поділ абзацом наступного змісту: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 75 000 грн (сімдесят п`ять тисяч гривень). Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 45 000 грн витрат на професійну правову допомогу. 
       У даній справі ОСОБА_3 є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 
        Представництво інтересів ОСОБА_3 під час розгляду даної справи у Ленінському районному суді та Кропивницькому та апеляційному суді здійснювала адвокат Поліщук Юлія Романівна, на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1048526 від 11.07.2024 та договору про надання правової допомоги № 01/07/24 від 01.07.2024.
       Крім участі у судових засіданнях, даною стороною в особі представника адвоката Поліщук Ю.Р. подавалось клопотання про залучення до участі у справі, заява про скасування заходів забезпечення позову, відзиви на позовну заяву/ апеляційну скаргу, тощо.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Поліщук Юлія Романівна, заявила про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь витрат на професійну правничу допомогу понесену в суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000 грн (а.с.83-87 матеріали апеляційного провадження).
На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом надано договір про надання правничої допомоги №01/07/24 від 01.07.2024, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Поліщук Ю. Р. (а.с.123-125 матеріали оскарження), детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги по справі № 405/606/24 (а.с.120 матеріали оскарження), акт приймання наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 01/07/24 від 01.07.2024 (а.с.121 матеріали оскарження), ордер на надання правничої допомоги (а.с.122 матеріали оскарження) та розрахункові квитанції (а.с.232 матеріали оскарження). 
Особливості розподілу судових витрат, понесених третіми особами під час розгляду цивільної справи, визначено частиною 12 статті 141 ЦПК України.
Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Зміст цієї норми дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Таким чином, понесені третьою особою судові витрати мають відшкодовуватися у тому ж порядку, у якому відшкодовуються судові витрати сторони у справі, на боці якої виступала третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлений позов. 
З огляду на доводи апеляційної скарги, у межах даного апеляційного провадження, колегія суддів перевіряє правильність застосування судом у даних правовідносинах норм процесуального права.
Як встановлено судом, першої інстанції позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та його поділ, залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою  в судове засідання та  неповідомлення  про причини неявки,  відсутністю заяви про розгляд справи  без  позивача. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі № 550/936/18 зазначила, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується під час закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. 
Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Тобто, з урахуванням вищенаведеного, у разі, якщо закінчено судове провадження (тобто, залишено позов без розгляду), і судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, суд у порядку статті 270 ЦПК України має право за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення до основного рішення у справі (ухвали про закриття провадження у справі; ухвали про залишення позову без розгляду; рішення/постанови за результатом розгляду справи по суті), яким закінчено провадження у справі. 
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 49 постанови від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Стаття 133 ЦПК України обумовлює види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.
Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Стаття 141 ЦПК України регламентує загальні правила розподілу судових витрат.
Положення статей цивільно-процесуального законодавства України є універсальними у правовідносинах при розподілі витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката, за результатами розгляду справи, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду.
Разом з тим, у статті 142 ЦПК України "Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду" закріплений розподіл судових витрат, зокрема у разі позову без розгляду.
Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК у разі залишення позову без розгляду, витрати сторони за заявою стягуються з позивача/ відповідача, у разі необґрунтованих дій позивача. 
Отже, у випадку залишення позову без розгляду, інша сторона вправі заявити про відшкодування понесених витрат і це право закріплено законодавчо. 
Водночас механізм реалізації права на відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (до яких належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу), визначає підстави, ст. 142 ЦПК України. 
У заяві вказано, що сторони у справі спільно створили ОСОБА_3 умови, які викликали необхідність укладення нею договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, поданням заяв, клопотань, процессуально мати позицію та застосовувати дії щодо апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову, здійснювати правовий супровід у суді першої та апеляційної інстанцій. 
Витрати  сторони  позаплановано збільшилися, так як  позивач та відповідач шість раз заявляли почергово клопотання про відкладення слухання справи, чим затягувався розгляд, заявлялись клопотання про виклики 12 свідків, які не з`являлись в засідання.
Колегія суддів зауважує, що при застосуванні положень ст. 142 ЦПК України, судом має бути встановлена наявність/відсутність саме необґрунтованих дій позивача. 
Такі критерії встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.
Тобто, стягнення компенсації понесених стороною витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на професійну правничу допомогу), у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку доведення стороною та встановлення судом необґрунтованості дій позивача.
Відповідно до вищевказаного виходить, що для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були нею здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема:
- чи діяла позивачка недобросовісно, пред`явивши позов; 
- чи недобросовісна процесуальна поведінка мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів сторони;
- чи були дії позивача умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується.
Близька за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. 
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). 
В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. 
Постанова ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18)визначає, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Постанова ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21). 
Добросовісність учасників судового процесу полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення. 
Колегія суддів звертає увагу, що ЦПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача/відповідача, однак відповідно до висновків Верховного Суду (викладених у постановах від 16.02.2021 у справі №905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі №902/136/21, від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17) очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем/відповідачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави неможливості розгляду справи по суті. 
Колегія суддів акцентує увагу, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. 
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). 
Само по собі постановлення ухвали про залишення позову без розгляду не свідчить про зловживання правами позивачкою, так як звернення до суду є її диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в реалізації, разом з цим надається оцінка процесуальним діям сторони з огляду на ущемлення прав інших сторін. 
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні звернення. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, ст. 81 ЦПК.
Під недобросовісними використанням процесуальних прав, представник третьої особи вказує, що дії позивача сприяли тривалому розгляду, подача необгрунтованих заяв про відкладення розгляду справи почергово кожною зі сторін та врешті залишення позову без розгляду через неявку позивача.
Колегія суддів перевіривши процесуальні обставини, з якими пов`язується вимога сторони, встановив слідуюче.
Ухвалою місцевого суду від 01.02.2024р відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, поділ майна. Підготовче засідання призначено на 25 березня 2024 року.
Ухвалою від 20.02.2024р задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі. Заборонено вчиняти державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 25.03.2024р суд залучив ОСОБА_3 до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
У березні 2025р ОСОБА_3 звернулася до місцевого суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі, якою просила скасувати заходи забезпечення позову застосовані на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2024 року в цивільній справі № 405/606/24.
       Ухвалою від 13.05.2024р заяву ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, задоволено. Скасована заборона вчиняти державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заявником надано розрахунок витрат на правничу допомогу понесених в суді першої інстанції: 
-підготовка до розгляду справи аналіз фактичних обставин справи;
- формування доказів; 
-надання юридичних консультацій; направлення адвокатських запитів (2.5 год.) – 5 000 грн.; 
-складання заяви про скасування заходів забезпечення позову та залучення ОСОБА_3 до участі в провадженні у якості третьої особи (аналіз судової практики; 
-виготовлення копій додатків, посвідчення копій, направлення документів сторонам та суду у поштовому відділенні та електронною поштою) (5 год.) – 10 000 грн.; 
-складання пояснень на позовну заяву (аналіз судової практики; виготовлення копій додатків, посвідчення копій, направлення документів сторонам та суду у поштовому відділенні та електронною поштою) (10 год.) – 20 000 грн.; 
-представництво інтересів третьої особи в Ленінському районному суді м. Кіровограда (11 засідань - 11.04.2024, 23.04.2024, 13.05.2024, 25.07.2024, 05.09.2024, 01.10.2024, 22.10.2024, 05.11.2024, 18.12.2024, 20.02.2025, 09.04.2025) - 11x5 000 грн. = 55 000 грн. Загальна сума витрат становить 90 000 грн. 
Так як процесуальне законодавство пов`язує відшкодування витрат на правничу допомогу при залишенні позову без розгляду, за умови недобросовісної поведінки сторони, перевірені обставини, на які звертає увагу представник третьої особи.
-- 25.03.2024 ухвалою суду ОСОБА_3 залучена до участі у справі, стадія підготовчого судового засідання, наступне слухання 22.04.2024р. Матеріали справи містять довідку, що фіксування судового засідання не відбувалося через неявку сторін (а.с. 91-92, 90);
- 22 квітня 2024р судовий розгляд відбувся за участю представника позивача та представника третьої особи, оголошена перерва до 25.04.2025р. 
- 13.05.2024р засідання за участю представника позивача та представника третьої особи, закрито підготовче засідання, розгляд справи призначено на 25.07.2024р;
- 25.07.2024р суд відклав розгляд до 05.09.2025р за клопотанням представника позивачки адвоката Платонової М., у зв`язку з клопотанням адвоката про зайнятість в іншому судовому засіданні; 
- 05.09.2024 засідання за участю представника позивача та представника третьої особи, перерва для виклику свідків до 01.10.2024р;
- 01.10.20254р довідка про неслухання справи, у зв`язку перебуванням головуючої судді у відпустці;
- 22.10 2024р довідка про продовження перерви, у зв`язку з неявкою сторін (а.с.39 том 2) 
        - 05.11.2024 довідка суду про продовження перерви, у зв`язку з неявкою сторін (а.с.1 том 2), виклик на 12.12.2024р;
        - 18.12.2024р довідка суду про продовження перерви, у зв`язку з повітряною тривогою до 20.02.2025р;
20 лютого 2025р адвокат Платонова М., яка діяла в інтересах позивачки подала заяву, якою проінформувала суд про розірвання договору про надання правової допомоги. (а.с.8)
- 20.02.2025р виклик позивача, яка не отримала судовий виклик, продовжена перерва до 09.04.2025
Ухвалою суду від 09.04.2025р позовну заяву залишено без розгляду. 
Жодної інформації матеріали справи не містять щодо судового засідання від 11.04.2024р, колегія розцінює визначення цієї дати заявницею як помилку.
       Викладене свідчить, що після закінчення підготовчого засідання, суд шість раз призначав судові засідання, з яких три відбулося за участю представника позивачки, два засідання, в тому числі і яким закінчився розгляд у відсутності сторони позивача, одна перерва через неналежне повідомленням про судове слухання та розірвання договору про правничу допомогу, решта засідань не відбулися через неявку сторін та інших об`єктивних обставин (повітряна тривога, відпустка судді).
Таким чином, обґрунтування заявником вимоги про тривалість слухання в 11 судових засідань, колегія суддів не приймає до уваги. Дослідивши судові протоколи, судові довідки про підстави продовження перерви, не встановлено недобросовісність дій позивачки чи зловживання процесуальними правами. Суд першої інстанції, застосовуючи норми права, оголошував перерви, не знаходячи дії сторони позивачки такими, що не ґрунтуються на положеннях права. Після закінчення підготовчого засідання, судом призначено вісім судових засідань, з яких чотири переривалися не пов`язаних з неявкою сторони позивача, довідки містять підстави: відпустка судді; повітряна тривога, неявка сторін (а.с.1 том 2, а.с.39 том 2). 20.02.2025 сторона не повідомлена про судовий розгляд, розірвання договору про правничу допомогу; 09.04.2025р ухвала про залишення позову без розгляду, решта судових засідань відбувалися за участю представника позивача. 
Хибною є теза заявника про безпідставність клопотань про виклик свідків, які не з`являлися у судові засідання, протоколи судового засідання зазначене не підтверджують, а заявляти перед судом клопотання на предмет доведення обґрунтованості позову, є безумовним правом сторони, наслідки розгляду такого клопотання є виключним рішення суду.
Факт неявки в судове засідання не підтверджує ані відсутність спору позивача з відповідачем, ані відсутність предмета спору, ані свідоме порушення позивачкою охоронюваних законом прав та інтересів інших сторін та не свідчить про наявність підстав для компенсації судових витрат таким сторонам.
Тобто, неявка у судове засідання не може автоматично свідчити про необґрунтованість дій сторони. У даній справі не встановлено того, що позивачка від моменту звернення до суду із позовною заявою і до залишення позову без розгляду, діяла недобросовісно, зловживала процесуальними правами, протидіяла вирішенню спору, чи мала на меті ущемлення прав та інтересів інших сторін.
Як і не доведення третьою особою необґрунтованості дій позивачки, які призвели до залишення позовної заяви без розгляду. Відсутні докази підтвердження таких дій, які б свідчили про зловживання процесуальними правами. 
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні звернення. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо. Аргументованих обставин як і доказів на підтвердження недобросовісних дій сторони позивача, позиція заявника не містить. 
Відтак необґрунтованості дій позивачки апеляційним судом не встановлено, тому вимога щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції не є такими, що ґрунтується на нормі права.
Місцевий суд не прийняв до уваги умови, за яких відшкодовується судові витрати, неправильно застосував норму права, а відтак ухвалив рішення, яке не відповідає положенням законодавства.
Сторони у справі в апеляційній скарзі, заперечуючи, посилались на завищений розмір витрат, невідповідність обсягу роботи, тощо, не звернувши увагу на норму права, за яких умов можливе відшкодування, однак просили скасувати додаткову ухвалу, як таку що не ґрунтується на законі. Суд апеляційної інстанції перевіривши застосовані місцевим судом норми права, здійснює висновок про відмову у задоволенні вимоги про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції, підстави відмови наведені у постанові. 
Окремо колегія суддів звертає увагу, за яких підстав третя особа може ставити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу з відповідача, наведені в мотивувальній частині постанови, які жодним чином не відповідають процесуальним обставинам у даній справі. 
Разом з тим, заява представника ОСОБА_3 адвоката Поліщук Ю.Р. в частині вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, у зв`язку з апеляційним провадженням перегляду ухвали про скасування заходів забезпечення позову, за своєю суттю є обґрунтованою, має завершену процесуальну стадію і як наслідок судове рішення, тому в цій частині наявні умови для такого відшкодування. 
Щодо провадження пов`язаного з скасуванням ухвали про забезпечення позову та відшкодування витрат на правничу допомогу.
       Позивачка ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) оскаржила ухвалу Ленінського райсуду м. Кіровограда від 13.05.2024р, якою заяву ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову у справі, задоволено та скасована заборона вчиняти державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2024р апеляційну скаргу ОСОБА_1   задоволено частково. Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2024 скасовано. Заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , задоволено частково. Скасовано заборону державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2023 (справа №405/1459/20) належить на праві власності ОСОБА_3 .
       Адвокат Поліщук Юлія Романівна, яка діє в інтересах третьої особи ОСОБА_3 , подала до суду апеляційної інстанції заяву про розподіл судових витрат у справі, про які нею заявлено одночасно з подачею відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (а.с.83-131 матеріали оскарження) 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Поліщук Юлія Романівна, заявила про стягнення з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесену в суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000 грн (а.с.82-87 матеріали оскарження).
На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом надано договір про надання правничої допомоги №01/07/24 від 01.07.2024, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Поліщук Ю. Р. (а.с.123-125 матеріали оскарження), детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги по справі № 405/606/24 (а.с.120 матеріали оскарження), акт приймання наданих послуг за матеріали оскарження), ордер на надання правничої допомоги (а.с.122матеріали оскарження) та розрахункова квитанція (а.с. 121 зворот матеріали оскарження). 
Розрахунок судових витрат понесених, у зв`язку з апеляційним оскарженням, становить 30 000 грн, з яких: 
- підготовка до розгляду справи, аналіз обставин справи, формування доказів; надання юридичних консультацій; ознайомлення з апеляційною (1 год. 30 хв.) – 3 000 грн; 
- складання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 (7 год. 30 хв.) – 15 000 грн.; 
- виготовлення копій додатків, посвідчення копій, направлення документів сторонам та суду електронною поштою (1 год.) – 2 000 грн.; 
-представництво інтересів ОСОБА_3 в Кропивницькому апеляційному суді (2 засідання - 07.08.2024, 20.08.2024) - 2x5 000грн - 10 000 грн. 
Адвокатом Поліщук Ю.Р. подані пояснення та вимога про зарахування додатково понесених витрат на правову допомогу № 01/07/241 від 01.07.2024р, а саме витрати на оплату участі ще в одному судовому засіданні призначеному на 20.08.2024р в ході апеляційного провадження (а.с. 220-221,222). Долучена квитанція про сплату 5000,00гр (а.с. 223,232 матеріали оскарження) та квитанція на суму 25 000,00 грн (а.с.232 матеріали оскарження).
Колегія суддів відмовляючи зауважила, що оскільки справа по суті не розглянута, а за наслідками апеляційного перегляду лише вирішено питання щодо оскарження ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює. Питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу при апеляційному перегляді процесуальної ухвали (про скасування заходів забезпечення позову), тобто до ухвалення судом рішення по суті спору, є передчасним і таким, що не відповідає вимогам закону. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 04 вересня 2024 року в справі № 404/839/24.
Однак, заявник не позбавлений права заявляти вимогу про стягнення на його користь понесених судових витрат під час розгляду даної справи згідно вимог ЦПК України та відповідне питання має бути вирішене судом у судовому рішенні, ухваленому за результатами розгляду справи по суті позову. 
Враховуючи, вимоги  ч. 12 ст. 141 ЦПК України, за якою судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відшкодовуються стороною щодо якої задоволені вимоги або щодо якої відмовлено у задоволенні вимог (програла), або стороною, яка підтримувала вимоги, що призвели до необхідності участі третьої особи.  Якщо третя особа заперечувала проти позовних вимог, і в позові було відмовлено, судові витрати можуть бути стягнуті з позивача на користь третьої особи.
Суд визначає, яка сторона має відшкодувати судові витрати третьої особи, виходячи з її ставлення до позовних вимог та результату розгляду справи. 
Розглядаючи окремо процесуальні рішення, пов`язані з вимогою ОСОБА_3 про скасування ухвали суду про забезпечення позову, задоволення такої вимоги судом першої інстанції, а в подальшому апеляційним судом, колегія суддів дійшла висновку про підставність вимоги третьої особи щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.
Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За вимогою п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК  у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За вказаних норм права, враховуючи, що за наслідком процесуальної участі ОСОБА_3 та застосування заходів на захист свого права, апеляційний суд скаргу ОСОБА_1   задовольнив частково та ухвалив постанову про забезпечення позову лише в частині майна. Так якна підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2023 (справа №405/1459/20), за ОСОБА_3  визнане  право власності на 1/2 частини будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою:  АДРЕСА_1 , заходи забезпечення цього позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, порушують її права власника  майна, і тому заява про скасування вказаних заборон щодо 1/2 частини спірного нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , є обгрунтованою. 
Таким чином, за наслідком судових рішень задоволена вимога ОСОБА_3 про скасування арешту на належне їй майно в розмірі частини. Відповідно здійснюється розподіл судових витрат, правничої допомоги, пропорційно задоволеної вимоги, що становить 30 000 грн : 2 = 15000,00 грн, які підлягають стягненню з позивачки ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) на користь ОСОБА_3 . 
Загальний висновок
В силу приписів ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. 
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. 
Доводи апеляційної скарги частково обґрунтовані, а додаткова ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та підлягає зміні, оскільки суд застосувавши норми права, які регулюють підстави відшкодування судових витрат, зробив неправильний висновок, 376 ЦПК. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,- 
У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_10 на додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2025 року, задовольнити частково.

Змінити  додаткову  ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень). У вимогах до ОСОБА_2 , відмовити. 
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий суддя         Л. М. Дьомич

Судді                 О. Л. Дуковський 

               О. А. Письменний