ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 р. 	Справа № 440/12864/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 03.05.25  у справі № 440/12864/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі за текстом також – відповідач, ЦВЛК), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 30.09.2024, за результатами розгляду скарги позивача;
- зобов`язати ЦВЛК повторно розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 та провести його медичний огляд для визначення придатності до військової служби з урахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 за № 402.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.
В апеляційній скарзі позивач викладає обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ним у позовній заяві. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що в порушення вимог Положення № 402, ігноруючи викладене в скарзі прохання позивача про проведення саме ЦВЛК повторного медичного огляду, відповідач порушив процедуру перегляду рішення ВЛК, не провів медичний огляд позивача, не викликав його для проведення медичного огляду, не витребував та не дослідив жодної медичної документації щодо стану здоров`я позивача, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 та провести його медичний огляд для визначення придатності до військової служби.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.08.2024 пройшов медичний огляд ВЛК, за наслідками якого ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.08.2024 позивача визнано придатним до військової служби, як це убачається з довідки ВЛК (а.с. 15).
Не погодившись із висновком ВЛК, ОСОБА_1 подав скаргу до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наслідками розгляду якої 21.08.2024 позивача визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦКСП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики та зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, про що зазначено у довідці ВЛК від 21.08.2024 за №7/3/2/2318 (а.с. 16).
На зазначене рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачем подано скаргу до 12 регіональної ВЛК, за наслідками розгляду якої листом від 30.08.2024 за №4015 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 повідомлено про те, що... "Постанова ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо ступеню придатності до військової служби, що зазначена в довідці ВЛК від 21.08.2024 за №7/3/2/2318 "Придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики та зв`язку, оперативного забезпечення, охорони" винесена неправильно (не відповідає зразку, заведеному в підпункті "а" пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402. Відповідно до підпункту "а" пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення, в даному випадку необхідно застосувати ступень придатності до військової служби "Придатних до служби у військових частинах забезпечення, ТЦКСП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики та зв`язку, оперативного забезпечення, охорони". Враховуючи зазначене, для приведення експертної документації до вимог Положення пропоную: голові ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 виправити постанову ВЛК, що зазначена в довідці ВЛК від 21.08.2024 за №7/3/2/2318 відповідно до зауважень; військовозобов`язаному ОСОБА_1 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 з оригіналом довідці ВЛК від 21.08.2024 №7/3/2/2318 для виправлення помилки в постанові ВЛК. На теперішній час для повторного медичного огляду ВЛК військовозобов`язаного ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби підстав немає".
Не погодившись із таким рішенням 12 регіональної ВЛК МОУ від 30.08.2024, ОСОБА_1 звернувся до ЦВЛК зі скаргою, в якій просив призначити та провести повторний медичних огляд комісійно у складі ЦВЛК, викликати його на медичних огляд, винести постанову, якою визнати його непридатним для проходження військової служби у Збройних Силах України з виключенням з військового обліку.
У відповідь відповідач листом від 30.09.2024 за №59814/21864 повідомив ОСОБА_1 про те, що за результатами розгляду скарги та наданих копій медичних документів встановлено, що рішення 12 Регіональної ВЛК відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення), прийнято вірно. На теперішній час підстав для перегляду рішення 12 Регіонального ВЛК немає. Разом з тим, відповідно до статті 17 Закону України "Про звернення громадян" та підпункту 2.3.5 глави 2 розділу І Положення, рішення ЦВЛК може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством.
Як повідомив суду позивач, він має низку важких захворювань, які перешкоджають проходженню військової служби у Збройних Силах України. Медичні огляди ВЛК були проведені поверхнево, без належного дослідження та урахування медичної документації щодо наявних у нього захворювань, без проведення необхідних дообстежень.
Позивач наголошує на тому, що в порушення вимог Положення №402, ігноруючи викладене ним у скарзі прохання щодо проведення саме ЦВЛК його повторного медичного огляду, відповідач порушив процедуру перегляду рішення ВЛК, не провів медичного огляду ОСОБА_1 , не викликав його для проведення медичного огляду, не витребував та не дослідив жодної медичної документації щодо його стану здоров`я.
З цих підстав позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, перевіряючи доводи позивача щодо протиправності рішення ЦВЛК, оформленого листом від 30.09.2024, з підстав порушення процедури перегляду рішення ВЛК, встановив, що ці твердження не відповідають дійсності, оскільки скарга ОСОБА_1 відповідачем розглянута, за наслідками чого заявнику надано роз`яснення ЦВЛК від 30.09.2024 за №59814/21864 про те, що за результатами розгляду скарги та наданих копій медичних документів встановлено, що рішення 12 Регіональної ВЛК відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України прийнято вірно і на теперішній час підстав для перегляду рішення 12 Регіонального ВЛК немає.
Будь-яких інших ознак порушення процедури розгляду скарги ОСОБА_1 про перегляд рішення 12 Регіональної військово-лікарської комісії судом у ході розгляду справи не виявлено.
Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 за №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ст. 3 вказаного Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (із змінами та доповненнями) (надалі – Положення №402 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.п. 1.1 п. 1 розділу 1 Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.п. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
За приписами пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
водночас, згідно з абзацом 15 підпункту "а" пункту 20.3 Положення №402, при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: "Придатний": ...до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.
Пунктом 2.4.5 розділу І Положення №402 визначено, що ВЛК регіону має право приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
У разі незгоди з рішенням ВЛК регіону таке рішення може бути оскаржено до ЦВЛК.
Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків про те, що встановлення діагнозу та причинного зв`язку захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва належить до компетенції ВЛК та ЦВЛК, яка реалізується шляхом прийняття відповідних постанов. 
Водночас Положенням № 402 передбачено, що перевірка рішення регіональної ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.
Як убачається з матеріалів справи, позивач, користуючись своїм правом, оскаржив висновок 12 Регіональної ВЛК Міноборони України до ЦВЛК.
За результатом розгляду зазначеної скарги ЦВЛК листом від 30.09.2024 за №59814/21864 повідомила заявника про те, що рішення 12 Регіональної ВЛК відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, прийнято вірно і на теперішній час підстав для перегляду рішення 12 Регіонального ВЛК немає (а.с. 7).
Отже, за змістом листа від 30.09.2024 за №59814/21864 Центральна ВЛК фактично відмовила позивачу у перегляді рішення Регіональної ВЛК лише констатувавши правильність висновку, зазначеного у рішенні останньої, жодним чином не обґрунтувавши свою відмову у його перегляді, хоча позивач надав документи, які підтверджують наявність низки захворювань (люмбаргія вертеброгенного генезу, ВСД з цефалгічним синдромом, складний далекозорий астигматизм обох очей, хронічний тонзиліт, хронічний фарингіт, захворювання хребта та інші), які перешкоджають проходженню військової служби у Збройних Силах України.
Водночас Положенням № 402 передбачено, що перевірка рішення регіональної ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.
Отже, відповідно до приписів Положення № 402 ЦВЛК повинна була надати оцінку та обґрунтовану відповідь щодо правомірності висновку ВЛК з урахуванням обставин, викладених позивачем у скарзі та наданих ним документів.
ЦВЛК повинна була розглянути скаргу позивача про перегляд постанови ВЛК в розрізі встановлених позивачу діагнозів у сукупності з обстеженнями та за результатами такого розгляду надати обґрунтовану відповідь (висновок) про правомірність/неправомірність постанови ВЛК, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині.
Водночас у позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач зазначає, що ЦВЛК в порушення вимог Положення №402 проігнорувала викладене ним у скарзі прохання щодо проведення саме з боку ЦВЛК його повторного медичного огляду, не провела медичний огляд ОСОБА_1 , не викликала його для проведення медичного огляду, чим грубо порушила права та законні інтереси позивача.
Проте колегія суддів зазначає, що виклик позивача для проведення медичного огляду та проведення медичного огляду позивача для визначення придатності до військової служби з урахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 за № 402, під час розгляду його скарги на рішенням ВЛК регіону є дискреційними повноваженнями ЦВЛК.
Колегія суддів зауважує, що дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання проведення медичного огляду позивача для визначення придатності до військової служби  під час розгляду скарги позивача  є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу та зобов`язувати відповідача провести такий огляд.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
З огляду на зазначене у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові 16 квітня 2025 року у справі № 160/31586/23.
Отже, колегія суддів уважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 30.09.2024 за результатами розгляду скарги позивача з покладенням на відповідача обов`язку повторно розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 з урахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 за № 402, та висновків суду.
Доводи апеляційної скарги у відповідній частині приймаються колегією суддів у якості належних.
Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 3028,00 грн (1211,20 грн - за подання позовної заяви та 1816,80 грн - за подання апеляційної скарги).
Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, враховуючи, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів позивача, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень 3028,00  грн на користь позивача.  
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі № 440/12864/24 скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлене листом від 30.09.2024, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 .
Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 з урахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 за № 402, та висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    С.П. Жигилій