Справа №576/3071/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Колодяжний А. О.	
Номер провадження 33/816/98/25 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

29 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання – Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 576/3071/23 за апеляційною скаргою захисника ЖМУЦЬКОГО Ю. С. на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2024, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрите,
   учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:
   потерпілої – ОСОБА_2 , 
установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ЖМУЦЬКИЙ М. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки постанова є незаконною та необґрунтованою, сторона захисту заперечує факт керування ОСОБА_3 т/з та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, зафіксовані в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння не є об`єктивно встановленою ознакою, інші ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 були відсутні. Крім того, відеозапис не є безперервним та не відображає всі обставини події, ОСОБА_3 не видавалась направлення на огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від проходження огляду він не відмовлявся, натомість лікарем не було проведено його візуального огляду і не було запропоновано здати біоматеріал. ОСОБА_2 є заінтересованою стороною у справі.
Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2024 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладений штраф у розмірі 17000 грн із позбавленням права керувати т/з на один рік. Одночасно провадження в справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строку накладення стягнення. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно постанови судді, ОСОБА_3 04.10.2023 близько 16 год. на а/д Перемога-Черневе-Шалигине (3км+250м) керував т/з Ford Focus, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, ухилився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. 
Крім того, ОСОБА_3 04.10.2023 близько 16 год. на а/д Перемога-Черневе-Шалигине (3км+250м) керуючи т/з Ford Focus, д. н. з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не впоравшись із керуванням допустив з`їзд автомобілю у кювет з подальшим перевертанням т/з, внаслідок чого пасажири отримали тілесні ушкодження, а т/з механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР.
Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, ОСОБА_3 та його захисник Жмуцький Ю. С. в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не подавали (28.07.2025 від адвоката надійшла письмова заява про те, що він більше не здійснює захист ОСОБА_3 ), тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, оскільки це не суперечить вимогам ст. 268, 271 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі – Конвенція), «…не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець…» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany); «…заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання…» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain); «…обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції…» (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «…саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні…» (рішення від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).
Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Зокрема, розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 008469 та ААД № 008468 від 05.10.2024, суддя суду першої інстанції дійшов цілком правильного висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду відповідно встановленого порядку відмовився, а під час керування т/з поруш правила дорожнього руху, допустивши з`їзд т/з в кювет з подальшим його перевертанням, внаслідок чого пасажири отримали тілесні ушкодження, а т/з – механічні пошкодження, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і, окрім протоколів, об`єктивно підтверджується дослідженими доказами, а саме:
- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , наданими апеляційному суду, згідно яких 04.10.2023 вона разом зі свої чоловіком прийшли до ОСОБА_3 , який вживав горілку з іншим військовим. Вони взяли його т/з для поїздки в с. Червоне. Повертаючись назад між с. Червоним та Перемогою у т/з спустило колесо. ОСОБА_3 прийшов до них пішки, швидко сів за кермо т/з, а її чоловік сів на заднє пасажирське сидіння та сказав їй триматись, бо ОСОБА_3 став розганятись. Під час розвороту т/з під керуванням ОСОБА_3 в зустрічному напрямку їхала машина і ОСОБА_3 став викручувати кермо, внаслідок чого т/з злетів у кювет. Після чого військові, які їхали назустріч, викликали медиків. У цей час ОСОБА_3 сів на заднє сидіння т/з. Що було далі вона не бачила, але чоловік їй розповідавав, що ОСОБА_3 не хотів в лікарні проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння;
- схемою місця ДТП від 04.10.2023, на якій зафіксована слідова картина і розміщення т/з;
- висновком лікаря від 04.10.2023, згідно якого ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я; 
- медичними довідками від 06.10.2023, якими підтверджується, що 04.10.2023 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження (травми), характерні для ДТП;
- письмовими поясненнями свідків, які узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_2 ;
- відеозаписом подій, на якому зафіксована відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Диспозиції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетними, тобто відсилають до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколах поліцейських та у постанові судді суду першої інстанції присутні посилання на порушення водієм ОСОБА_3 вимог ПДР, згідно яких:
- п.  10.1 – перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 2.5 – водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Процедура медичного огляду, про яку йдеться мова у п. 2.5 ПДР, закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).
Відеозапис подій є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських, у тому числі і щодо забезпечення можливості проходження водієм ОСОБА_3 огляду на стан сп`яніння, тому поведінка останнього щодо ігнорування процедури проходження огляду на стан сп`яніння і вказівок працівника закладу охорони здоров`я цілком логічно призвела до складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із самого відеозапису є очевидним, що він здійснений поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на них події за участю ОСОБА_3 мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється. При цьому не безперервний відеозапис ще не свідчить про його недопустимість як доказу у справі, оскільки в повній мірі відображає ті обставини, які підлягають доказуванню у справі, тобто на них зафіксований факт відмови особи пройти огляд на стан сп`яніння, що є ключовим для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Підлягає урахуванню той факт, що доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_3 із ознаками алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду, що повністю відповідає імперативним приписам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з зобов`язаний виконувати (п. 2.5 ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), тому доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими і на увагу апеляційного суду не заслуговують, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються відеозаписом події. При цьому апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколів про адміністративні правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього як учасника дорожнього руху, а вказані вище протоколи містять всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) – відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а також порушення правил дорожнього руху, що призвело до отримання пасажирами тілесних ушкоджень, а т/з – механічних ушкоджень; конкретні пункти ПДР – 2.5, 10.1 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за недотримання ПДР – ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про ненадання направлення на огляд, оскільки таке направлення надається поліцейським: 1) працівнику закладу охорони здоров`я, який безпосередньо проводить медичний огляд водія чи особи, яка керує т/з; 2) коли водій чи особа, яка керує т/з, бажає пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. Коли водій чи особа, яка керує т/з, відмовляється від проходження огляду на стан сп`янінням, то направлення не видається.
Так, положеннями п. 8 та 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що форма направлення на огляд водія т/з із метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв т/з, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
З аналізу норм вказаної Інструкції убачається, що скерування особи до закладу охорони здоров`я з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється поліцейським направленням за встановленою формою, але цією Інструкцією не передбачено, що таке направлення виписується та вручається особі, яка відмовляється від огляду на стан сп`яніння.
Крім того, обставинами, які впливають на наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є виконання приписів п. 2.5 ПДР, які містять дві конкретні дії: 1) це – вимога поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 2) – це виконання водієм чи особою, яка керує т/з, висунутої поліцейським вимоги і проходження відповідного огляду, а про наявність у поліцейського обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_3 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідали положенням розділу І вказаної вище Інструкції, тому вимоги до водія пройти відповідний огляд на стан сп`яніння відповідає легітимній меті та завданням КУпАП, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).
Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що лікар не провів візуальний огляд ОСОБА_3 і не запропонував останньому здати біосередовище на дослідження, оскільки будь-яких порушень з боку лікаря закладу охорони здоров`я положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» апеляційним судом не виявлено. При цьому згідно п. 11, 13 вказаного Порядку лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу водія (паспорт, посвідчення водія та інші документи). Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія т/з, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акту медичного огляду.
Апеляційний суд в межах даної справи позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку кваліфікації, компетенції й фаховій відповідності працівникам закладу охорони здоров`я вимогам професійних стандартів, оскільки відповідність таким вимогам зас¬відчують певні документи (диплом державного зразка про медичну освіту; сертифікат лікаря-спеціаліста, виданий вищим медичним навчальним закладом, закладом післядип¬ломної освіти III-IV рівнів акредитації; посвідчення про присвоєння (підтверд¬ження) відповідної кваліфікаційної категорії за спеціальністю тощо), а рішення про надання права на професійну діяльність в Україні таким особам ухвалює МОЗ.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.
Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей чи допущення інших недоліків при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень і недоліків на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні порушення/недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Враховуючи сукупність всіх фактичних обставин справи, здійснена апеляційним судом перевірка і аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення та в постанові судді обставинах саме ОСОБА_3 , керуючи т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив ДТП, спричинивши тілесні ушкодження як пасажирам, так і т/з, так як будь-який обґрунтований сумнів був спростований фактами, встановленими на підставі належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів, тому доводи апеляційної скарги і з цих підстав на увагу суду не заслуговують.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколах обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130  КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2024 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ЖМУЦЬКОГО М. В. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов