ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 р.	Справа № 536/269/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Алексашина Н.С., повний текст складено 13.05.25 року по справі № 536/269/25
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ,           Управління патрульної поліції в Полтавській області ,           Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції 
          про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батайльйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить :
скасувати постанову інспектора 2 взводу 3 роти УПП Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Коваленко В.А. від 31.12.2024 серії ЕНА № 3765827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення; 
скасувати постанову інспектора 1 взводу 3 роти УПП Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Юрасова М.В. від 31.12.2024 серії ЕНА № 3765862 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 31.12.2024 інспектором БПП щодо нього винесено дві постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративних стягнень у вигляді штрафів. Згідно з постановою № 3765827 за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б ПДР. Згідно з постановою № 3765862 за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 під час зупинки працівниками поліції на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 а ПДР. Позивач з вказаними постановами не згоден. Зазначає, що інспектор допустив низку процесуальних порушень: не проінформував його про причину зупинки, не надав докази вчинення правопорушення, спробував продемонструвати відео з власного мобільного телефону, хоча законодавство не передбачає можливості використання поліцейськими власних технічних пристроїв для фіксації порушень. Інспектор не роз`яснив ОСОБА_1 права, проігнорував бажання позивача скористатися послугами адвоката, сів у свій автомобіль та поїхав, внаслідок чого розгляд справи взагалі не відбувся. Оскаржувані постанови позивачу вручені не були. Щодо правопорушення викладеного у постанові № 3765827 позивач зазначає, що дорога за вказаною у постанові адресою має три попереджувальних дорожніх знаки: 1.1, 1.2, та 1.4.2. Вказані знаки попереджають про заокруглення дороги та про напрямок руху. Позивач стверджує, що при заокругленні дороги у водія відсутній обов`язок подавати сигнал світловими покажчиками повороту. Щодо постанови № 3765862 за ч. 1 ст. 126 КУпАП позивач зазначає, що вона є похідною від постанови № 3765827 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, і скасування останньої підтверджує безпідставність зупинки позивача поліцейськими. Позивач просить скасувати оскаржувані постанови, провадження у справах закрити, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПП сплачений судовий збір.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.05.2025 задоволено позов ОСОБА_1 .
Скасовано постанову інспектора 2 взводу 3 роти УПП Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Коваленко В.А. від 31.12.2024 серії ЕНА № 3765827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Скасовано постанову інспектора 1 взводу 3 роти УПП Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Юрасова М.В. від 31.12.2024 серії ЕНА № 3765862 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211.20 грн. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.05.2025 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що по вул. Вадима Пугачова перед поворотом на вулицю Бетонну встановлено дорожній знак 1.2, який попереджає про наближення до небезпечного повороту. На вказаній ділянці дороги проїзна частина по вул. Пугачова містить дві суги руху в одному напрямку, яка на повороті (по вул. Бетонна) змінюється за шириною, зводиться до проїзної частини з однією смугою для руху в одному напрямку. Відповідач ДПП стверджує, що дорога має певні зміни проїзних частин та не продовжує існувати у первісному вигляді після заокруглення. Така ділянка дороги на думку відповідача не є вигином або зміною напрямку самої дороги. Водій змінює напрямок свого руху відповідно до траєкторії дороги, яка різко повертає вліво, що беззаперечно вимагає подачі відповідного світлового сигналу. Виїжджаючи на вулицю Бетонну, перед якою встановлено дорожній знак 1.2, водій зобов`язаний проінформувати інших учасників дорожнього руху про напрямок свого руху, тобто про вчинення подальшого маневру, безпосередньо перед поворотом, оскільки у водія була можливість здійснити рух трьома напрямками, рухаючись прямо на АЗС «Автотранс», здійснити поворот праворуч або ліворуч. Також відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права, однак, він жодних клопотань не заявив, від отримання копій постанов відмовився. Зазначає, що на неодноразову законну вимогу інспектора поліції пред`явити для перевірки документи, визначені п.п. 2.1 ПДР, водій не надав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.4 «а» ПДР України, та за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КАС України.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача та Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батайльйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
ОСОБА_1 , Департамент патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Полтавській області отримали копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду, судову повістку та апеляційну скаргу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 31.12.2024 інспекторами Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук винесено дві постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Згідно з постановою ЕНА № 3765827 ОСОБА_1 31.12.2024 о 16:34 в м. Кременчуці по вул. Бетонній, керуючи автомобілем FORD FUSION НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР – порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510.00 грн штрафу.
Згідно з постановою ЕНА № 3765862 ОСОБА_1 31.12.2024 о 16:50 в м. Кременчуці по тупику Хорольському, керуючи автомобілем FORD FUSION НОМЕР_1 , під час зупинки працівниками поліції не пред`явив для перевірки документи зазначені у п.п. 2.1 а, а саме, посвідчення водія відповідної категорії та п. 2.1 б – реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 а ПДР. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425.00 грн штрафу.
Не погодившись із правомірністю постанов, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перетин вулиць Бетонної та Пугачова не утворює перехрестя, а за своєю суттю є заокругленням. Дорога при зміні вулиць продовжується єдиним дорожнім полотном і не передбачає інших альтернатив напрямку руху. Зміна напрямку руху в цьому випадку можлива лише шляхом розвороту або з`їзду з проїзної частини. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки зупинення поліцейським транспортного засобу ОСОБА_1 безпідставним, а тому невиконання водієм подальших вимог поліцейського щодо пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб не може тягнути за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Колегія суддів частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП).
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 14 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі – ПДР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог пункту 9.2.б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Пунктом 10.4 ПДР передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту постанови ЕНА № 3765827 ОСОБА_1 31.12.2024 о 16:34 в м. Кременчуці по вул. Бетонній, керуючи автомобілем FORD FUSION НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б ПДР – порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. 
Проте, з відеозапису руху транспортного засобу та наданих до суду сторонами картах схемах вуличної мережі встановлено, що ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Бетонній на вул. Вадима Пугачова у м. Кременчуці, не змінював напрямку руху по автомобільній дорозі на вул. Бетонній, рух по якій визначено дорожніми знаками 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч» та 1.4.4 «Напрямок повороту».
Знаки 1.1 і 1.2 попереджають про заокруглення дороги радіусом менше 500 м поза населеними пунктами і менше 150 м у населених пунктах або про заокруглення з обмеженою оглядовістю.
Тобто, дорожні знаки 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч» та 1.4.4 «Напрямок повороту» відносяться до попереджувальних дорожніх знаків, які призначені відповідно до пункту 8.4.а ПДР України для інформування водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці водію необхідно вжити заходи для безпечного проїзду цієї ділянки дороги.
Таким чином, перетин вулиць Бетонної та Пугачова не утворює перехрестя, а за своєю суттю є заокругленням. Дорога при зміні вулиць продовжується єдиним дорожнім полотном і не передбачає інших альтернатив напрямку руху. Зміна напрямку руху в цьому випадку можлива лише шляхом розвороту або з`їзду з проїзної частини.
Водій ОСОБА_1 не виконував такі маневри як поворот на перехресті, перестроювання або розворот.
Отже, при заокругленні дороги покажчик повороту не повинен вмикатися, щоб уникнути його неправильного сприйняття іншими учасниками дорожнього руху. Попереджувальний дорожній знак перед таким заокругленням встановлюється, щоб водії могли заздалегідь знати про наявність такого заокруглення, вжити заходів щодо зміни швидкісного режиму, бути готовими до можливої обмеженої оглядовості.
Відповідач, Департамент патрульної поліції, помилково вважає, що оскільки при зміні вулиць з ОСОБА_2 на Бетонну зменшується кількість смуг руху з двох на одну, дорога перестає існувати в первісному вигляді, не є вигином або зміною напрямку самої дороги, а тому потрібно подавати сигнал покажчиком повороту про напрямок руху. Подібні висновки відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства і є наслідком довільного тлумачення норм ПДР.
Правила дорожнього руху не передбачають обов`язку водія подавати сигнал покажчиком повороту в разі, якщо проїзна частина звужується на одну смугу руху.
Разом з тим, згідно п. 10.11 ПДР у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.
Отже, в разі звуження проїзної частини на одну смугу руху діє так зване «правило правої руки» або «перешкода справа».
За таких обставин у ОСОБА_1 не було обов`язку подавати сигнали світловими покажчиками повороту.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що у водія ОСОБА_1 не виник обов`язок відповідно до пункту 9.2.б ПДР України подавати сигнали світловими покажчиками повороту ліворуч, адже ним не здійснювалося перестроювання, повороту, розвороту на дорозі, оскільки у водія був наявний єдиний варіант руху згідно напрямку руху дороги із можливістю здійснення заїзду на прилеглі території, розташовані прямо та/ або праворуч.

Що стосується постанови ЕНА № 3765862 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.
Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Згідно з частиною 3 вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засоб є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Враховуючи наведене при притягненні особи до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід довести, що особа керувала транспортним засобом та не мала при собі або не пред`явила поліцейському на його вимогу посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.
Колегія суддів зазначає, що працівник патрульної служби, вважаючи, що водій допустив порушення правил дорожнього руху, мав підстави для зупинення його автомобіля для з`ясування всіх обставин справи.
Слід зазначити, що незгода позивача з поставленим йому в провину порушенням ПДР України не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.
Крім того, у постанові Касаційного адміністративного суду від 25.03.2019 справа № 127/19283/17 Верховним судом зазначено наступне: «Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи».
У значених постановах Верховним Судом наголошено, що відповідно до діючого законодавства на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені у їх сукупному зв`язку, суд вважає, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами та наданим відеозаписом, у діях ОСОБА_1 вбачається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Таким чином позивачем не дотримано вказаних вимог законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Посилання суду першої інстанції на відсутність у поліцейського повноважень перевіряти посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, оскільки відповідачем не доведено наявність підстав для зупинення транспортного засобу, та як наслідок, у поліцейського не виникло права вимоги пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не спростовують обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
Враховуючи вищенаведене, те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення ЕНА № 3765862 від 31.12.2024  (не пред`явив для перевірки документи зазначені у п.п. 2.1 а, а саме, посвідчення водія відповідної категорії та п. 2.1 б – реєстраційний документ на транспортний засіб) мали місце, колегія суддів приходить до висновку що відсутні підстави для скасування постанови серії ЕНА № 3765862 від 31.12.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).  
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.
За цим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч.ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Частиною 6 ст.139 КАС України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що за результатами апеляційного розгляду справи позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 605.60 грн.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити частково.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.05.2025 по справі № 536/269/25  скасувати в частині задоволення позову про скасування постанови інспектора 1 взводу 3 роти УПП Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Юрасова Михайла Валерійовича від 31.12.2024 року серії ЕНА №3765862 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
В цій частині прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.05.2025 по справі № 536/269/25 залишити без змін.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    І.С. Чалий