ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/32749/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 ( суддя Ніколайчук С.В.)  в адміністративній справі №160/32749/23 за позовом   ОСОБА_1  до  Військова частина НОМЕР_1  про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в   повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за   період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по   28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу   споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення   січень 2008 року у сумі 85857 гривень 57 копійок;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в   повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за   період з 01.03.2018 року по 19.12.2021 року включно;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в   місяць у загальній сумі 203 577 гривень 23 копійки за період з 01.03.2018 року по 19.12.2021   року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації   грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від   17.07.2003 року №1078.
Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2024 року зробив висновок про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваних судових рішень із направленням справи для продовження розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 19 грудня 2021 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць у загальній сумі 203   577,23 грн за період з 01 березня 2018 року по 19 грудня 2021 року відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та закриттям провадження у справі в частині позовних вимог про протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення   ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1  індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у сумі 85   857,57 грн.
Ухвалою від 15.01.2025 суд продовжив розгляд в адміністративній справі № 160/32749/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії   в частині позовних вимог   про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 19 грудня 2021 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць у загальній сумі 203   577,23 грн за період з 01 березня 2018 року по 19 грудня 2021 року відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078,
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року до 19.12.2021 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації розміром: 4463,15 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць за період з 01.03.2018 по 19.12.2021 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. 
Так скаржником зазначено, що якщо з 01.03.2018 року підвищено посадові оклади, то обчислення індексу для проведення індексації має здійснюватися з квітня 2018 року. Порівняння підвищення грошового забезпечення із сумою індексації здійснюється в умовах березня 2018 року, тобто береться грошове забезпечення березня до підвищення посадових окладів та грошове забезпечення березня після підвищення посадових окладів. При цьому, враховуються всі складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру. Отже, індексація у березні 2018 року не нараховується, у зв`язку з тим, що підвищення грошового забезпечення перевищує суму індексації, яка склалась у місяці підвищення доходу. Таким чином, за таких умов підстав для нарахування щомісячної фіксованої суми індексації за період з 01.03.2018 р. по 19.12.2021 року включно – немає. Судом першої інстанції порушено вимоги чинного законодавства щодо встановлення повноти фактичних обставин справи та розрахунку грошового забезпечення Позивача, оскільки не були враховані втрата чинності постанови КМУ від 22.09.2010 № 889 та роз`яснення Мінсоцполітики щодо індексації грошового забезпечення, а також не враховано розміру індексу споживчих цін при якому індексація грошового забезпечення взагалі не відбувається. Вказує про пропуск строку звернення до суду.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15.04.2011 року по 19.12.2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 у справі №160/12030/22 апеляційні скарги    ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1    задоволено частково:
рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2022   року в частині задоволених вимог скасувати та в цій частині прийняти нову постанову про часткове задоволення позову:
визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за квітень 2016 року;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за квітень 2016 року;
в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Позивач стверджує, що в порушення норм абзаців 4, 6 пункту 5   постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення   при здійсненні розрахунку індексації-різниці грошового забезпечення” за період з 01.03.2018 року по 19.12.2021 року порівняно не всі складові грошового забезпечення, в результаті чого не виплачено на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.12.2021 року 4463,15 грн в місяць на загальну суму 203577 грн..
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.   
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду з огляду на те, що на спірні правовідносини поширюється тримісячний строк звернення до суду, встановлений частиною 2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній після змін, внесених згідно із Законом № 2352-IX), колегія суддів апеляційної інстанції виходить з того, що спір щодо стягнення належної позивачу індексації грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, частини 1, 2 статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.
З урахуванням вказаних висновків Верховного Суду та з урахуванням ч.2 ст. 233 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме в редакції, чинній до 19.07.2022 року), колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у разі звернення позивачем до суду з позовом щодо правомірності ненарахування та невиплати відповідачем індексації грошового за період з 01.03.2018 по 19.12.2021, строк звернення до суду не обмежувався будь-яким строком, а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022, яким внесено зміни до ст.233 Кодексу законів про працю України та який набрав чинності 19.07.2022, не передбачено положень які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.
Тобто, посилання відповідача на застосування до цих відносин положень ч.2 ст.233 КЗпП України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 №2352-ІХ є необґрунтованим, відтак доводи апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду судом апеляційної інстанції не приймаються.
Щодо суті спору, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII   держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 названого Закону передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078   затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначено, що в разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Згідно з пунктом 1 Порядку   №   1078 цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення   індексації   та сум   індексації грошових   доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно   від   форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пункт 1-1 Порядку   №   1078 загалом дублює приписи статей   3,   4 Закону України «Про індексацію   грошових   доходів населення», деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.
Так,   пунктом 1-1 Порядку 1078 встановлено, що   підвищення грошових   доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа   місяця,   що настає за   місяцем,   в   якому   офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація   грошових   доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг   індексації, який   встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 1 січня 2016   року).
Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 у разі   підвищення   тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в   якому   відбувається   підвищення,   приймається за 1 або 100 відсотків.
Таким   чином, оскільки   підвищення посадового   окладу позивача з березня   2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям     Постанови     № 704,     якою   змінено (підвищено)   розміри окладів, окладів   за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, тому саме   березень 2018 року   в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 є   місяцем підвищення   доходів позивача (базовим   місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.
Згідно із абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Разом з тим, питання виплати суми   індексації     у місяці   підвищення грошових     доходів, а також виплати визначеної суми   індексації   до чергового   підвищення   тарифних ставок   (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, п`ятим, шостим пункту 5 Порядку № 1078.
За змістом абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 сума   індексації   у місяці   підвищення грошових   доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо   розмір підвищення грошового   доходу перевищує суму   індексації,   що склалася у місяці   підвищення   доходу.
Якщо   розмір підвищення грошового   доходу не перевищує суми   індексації,   що склалась у місяці   підвищення доходу, сума   індексації   у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується   як   різниця між сумою   індексації   і розміром підвищення доходу.
У разі коли відбувається   підвищення   тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення   враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового   підвищення   тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми   індексації   додається сума   індексації, яка   складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу   індексації,   зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (103 відсотка).
Отже, підсумовуючи викладене, з 01.12.2015 нормами Порядку   №   1078 (у редакції   Постанови №   1013) було запроваджено два види   індексації грошового   доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці», при цьому суми цих індексацій можуть нараховуватися   як   одночасно,   так   й окремо одна   від   одної.
У разі виникнення спору щодо   індексації грошових   доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний   закон,   який   їх регулює, - залежать   від   виду   індексації,   з приводу якої існує спір.
Таким   чином, для вирішення питання про наявність підстав для виплати   індексації   у місяці   підвищення   доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові:   розмір підвищення грошового   доходу особи, що відбувся у зв`язку зі зміною   посадових окладів   згідно рішень Уряду; суму   індексації,   що склалася у місяці   підвищення грошового   доходу що відбувся у зв`язку зі зміною   посадових окладів   згідно рішень Уряду (березень 2018 року); і встановлювати, чи перевищує   розмір підвищення грошового   доходу особи суму   індексації,   що склалася у місяці   підвищення посадових окладів.
Якщо   розмір підвищення грошового   доходу перевищує суму   індексації,   що склалася у місяці   підвищення   доходу, то індексація не нараховується.
Якщо ж   розмір підвищення грошового   доходу не перевищує суму   індексації,   що склалась у місяці   підвищення   доходу, то сума індексації   у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення   доходу.
При цьому до чергового   підвищення   тарифних ставок (окладів) до визначеної суми   індексації   додається сума   індексації, яка   складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу   індексації,   зазначеного у пункті 1-1 Порядку   №   1078 (103 відсотка).
Вказане правове питання було предметом судового дослідження   Верховного Суду   у постанові   від   23 березня   2023 року   в   справі №   400/3826/21. У названому судовому рішенні   Верховним Судом   надані детальні роз`яснення щодо застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні   індексації військовослужбовцям   у період з березня   2018 року   та права на отримання індексації-різниці в період з 01 березня   2018 року   по дату звільнення з військової служби або по дату   підвищення посадових окладів   за рішенням Уряду.
Зокрема,     Верховним зазначено коло обставин, які підлягають встановленню на виконання вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, а саме:   розмір підвищення   доходу позивача в березні   2018 року   (А); суму можливої   індексації грошового забезпечення   позивача в березні   2018року   (Б); чи перевищує   розмір підвищення   доходу (А) суму можливої     індексації   (Б).
При цьому   розмір підвищення   доходу в березні   2018 року     (А) визначається     як   різниця між сумою   грошового забезпечення   в березні   2018 року   та сумою   грошового забезпечення   в лютому   2018 року   (з урахуванням ухвали   Верховного Суду від   30.03.2023 року). В обидві ці суми враховуються складові   грошового забезпечення,   які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої   індексації грошового забезпечення   в березні   2018 року   (Б) визначається   як   результат множення   розміру   прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня   2018 року,   на величину приросту індексу споживчих цін у березні   2018 року,   поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо   розмір підвищення   доходу в березні   2018 року   (А) дорівнює або є меншим за суму можливої   індексації,   що склалася у березні   2018 року   (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового   підвищення   тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби (пункт 108   постанови Верховного Суду від   23 березня   2023 року   по   справі №   400/3826/21).
Такі правові висновки в подальшому   неодноразово   підтримувались   Верховним Судом   і в інших   постановах від 06 квітня 2023 року   по   справі   № 420/11424/21,   від   12 квітня   2023 року у справі № 560/13302/21,   від   09 травня   2023 року у     справі     № 560/538/22,     від 22 червня 2023 року   у справі № 520/6243/22   та інших.
Тобто практика   Верховного Суду   щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах є сталою та послідовною, а висновки, наведені у вищевказаних справах, є релевантними до обставин цієї справи.
В березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн.
Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100: 1 762,00 грн х 253,30% / 100 = 4 463,15 грн.
Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становила 4463,15 грн.
Наявний у матеріалах справи розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022   року суд не приймає до уваги, оскільки останній складений позивачем та не може вважатися належним та допустимим доказом при розгляді даної справи.
Водночас, здійснюючи позивачу обрахунок   індексації грошового забезпечення, відповідач фактично не врахував норми абзаців 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу   індексації грошового забезпечення   у місяці   підвищення   доходу та виплати індексації-різниці за спірний період.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Решта доводів апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення   Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 в адміністративній справі №160/32749/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 серпня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 25 серпня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова