Справа № 361/2920/25                                                                       Суддя в суді першої інст. - Червонописький В.С.
Провадження № 33/824/4088/2025                                                    Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            18серпня 2025 року                                                                                          м. Київ
 
            Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
за участю особи, 
яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника-адвоката Крамара О.П.,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2025 року, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.   
Так, 11.03.2025 близько о 00 год. 43 хв. по трасі М01 Київ-Чернігів 48 км. гр.  ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Crator Alkotest 6820 ARJL-0275», або у найближчому закладі охорони здоров`я КНП ББКЛ, ОСОБА_1 категорично відмовився, що зафіксовано на бодікамеру поліцейського, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі апелянт, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі     п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідити відео файл на СD диску.
Вважає, що постанова суду прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами справи в суді йому стало відомо, що працівниками поліції відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, однак вказаний протокол складено помилково, оскільки згідно бодікамер працівників поліції вбачається, що особа відносно якої складено протокол не він, а ім`я особи ОСОБА_2 . Крім того, в протоколі зазначено, що особу встановлено - посвідчення водія НОМЕР_3 , однак матеріали справи також містять постанову відносно нього за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Йому не відомо, де працівники поліції отримали його особисті дані та номер посвідчення водія. Вважає, що працівниками поліції складено протокол зі слів невідомої особи, відповідно неналежним чином виконано свої посадові обов`язки, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності.  
Також вказує, що в протоколі зазначено не його адресу місця проживання та реєстрації. Відповідно його неналежним чином повідомлено про судовий розгляд, справу розглянуто за його відсутності, чим порушено його право на захист. 
Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КупАП, а протокол відносно його складено безпідставно. 
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки йому не було відомо про прийняту постанову, постанова судом йому не направлялась, а тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.
   Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Беручи до уваги вказані у клопотанні апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2025 року та вважає за доцільне його поновити.
Положеннями частини 1-3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя першої інстанції не дотримався, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.
Приймаючи рішення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №268210 від 11.03.2025, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність того, що 11.03.2025 близько о 00 год. 43 хв. по трасі М01 Київ-Чернігів 48 км. гр.  ОСОБА_1 керував т.з. ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Crator Alkotest 6820 ARJL-0275», або у найближчому закладі охорони здоров`я КНП ББКЛ, ОСОБА_1 категорично відмовився, що зафіксовано на бодікамеру поліцейського, чим порушив п. 2.5 ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , належним чином останнього не повідомив про дату, час та місце судового розгляду, внаслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений права надати пояснення, чим порушив його право на захист.  
В обґрунтування висновків суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 268210 від 11.03.2025, копію постанови серії ЕНА №4242539 від 11.03.2025, рапорт від 11.03.2025, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП Броварського БКЛ БРР БМР від 11.03.2025 та DVD-диск з відеозаписом нагрудного реєстратора поліцейського. З огляду на ці докази суддя першої інстанції вважав доведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.
Так, встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є визначальним для вирішення питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно доводів апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено помилково, оскільки в цей час він перебував зі своєю родиною за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно відеозаписів з бодікамер працівників поліції вбачається, що особа, відносно якої складено протокол не він, а ім`я особи ОСОБА_2 . Йому не відомо, де працівники поліції отримали його особисті дані та номер посвідчення водія. Вважає, що працівниками поліції складено протокол зі слів невідомої особи, відповідно неналежним чином виконано свої посадові обов`язки, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності. Також зазначив, що в протоколі не вірно вказано його адресу місця проживання та реєстрації. Відповідно його неналежним чином повідомлено про судовий розгляд, справу розглянуто за його відсутності, чим порушено його права на захист. 
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особу правопорушника встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 .
Апеляційним судом в судовому засіданні було досліджено відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, згідно якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, за кермом якого знаходиться особа чоловічої статті, у якого виявленні ознаки алкогольного сп`яніння та працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Однак, водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, водій при собі не мав посвідчення водія та технічного паспорта на транспортний засіб. Працівники поліції не встановили особу правопорушника шляхом огляду документа, який посвідчує особу (паспорт або інший документ). Разом з тим, з оглянутого відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , особу якого встановлено у суді апеляційної інстанції, та особа на відеозаписі, є різними особами за зовнішніми ознаками (статура, риси обличчя, форма носа, губ, манера спілкування та голос).  
Апеляційним судом здійснено виклик інспектора 2 взводу 2 роти УПП БПП в   м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенанта поліції Сизонова М.В., який склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 відносно ОСОБА_1 , для надання пояснень щодо складання вказаного протоколу. Однак, працівник поліції в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектором поліції, в порушення вимог чинного законодавства, не встановлено належним чином особу правопорушника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4242539 від 11.03.2025.
Будь-які інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.
Таким чином, апеляційним судом, незважаючи на прийняті заходи щодо встановлення та перевірки фактичних даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не здобуто належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються зібраними у справі доказами.
Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить з встановлених та перевірених у суді доказів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на наведене, та враховуючи положення ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах цієї справи, не доведено, що особою, яка вчинила адміністративне правопорушення є ОСОБА_1 .
Апеляційний суд вважає, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 ПДР України , є помилковими, оскільки в суді не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є обґрунтованими, тому постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  задовольнити.
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2025 року щодо  ОСОБА_1 - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  А.М. Дрига