ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1169/23                Головуючий суддя І інстанції Смирнов В. А.
Провадження № 22-ц/818/103/25        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: дарування

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року                                                                                           м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії  Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року в складі судді Смирнова В.А. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Драга Юлія Георгіївна, про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Коломійцева Андрія Юрійовича звернулася до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування.
Позовна заява мотивована тим, що позивачка мала у власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Відповідач, який є сином позивачки запропонував ОСОБА_2 придбати вказану квартиру у неї за 1000000 грн. 00 коп., однак оформити даний договір у формі договору дарування. Оскільки всієї суми у відповідача не було, то він написав розписку, якою підтвердив своє зобов`язання виплатити 900000 грн. 00 коп. до 25 жовтня 2021 року. 25 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 , як дарувальником та ОСОБА_3 , як обдарованим, укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Драгу Ю.Г., зареєстрований в реєстрі за №1549. ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 частину грошових коштів, а саме 100000 грн. 00 коп. та написав розписку, якою підтвердив взяте на себе зобов`язання в рахунок подарованої йому квартири передати ОСОБА_2 900000 грн. 00 коп. до 25 жовтня 2021 року. Станом на час звернення до суду, відповідач свої зобов`язання не виконав. ОСОБА_2 категорично не згідна з таким, оскільки не мала наміру передавати безоплатно квартиру відповідачу, хотіла отримати кошти за відчужене майно і вважала, що продає квартиру відповідачеві. У зв`язку з цим, просить суд визнати недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , укладений 25жовтня 2018 року між ОСОБА_2 , як дарувальником та ОСОБА_3 , як обдаровуваним та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Драгу Ю.Г., зареєстрований в реєстрі за №1549.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Визнано недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , укладений 25 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 як дарувальником та ОСОБА_3 , як обдаровуваним та нотаріально посвідчений приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Драгу Ю.Г., зареєстрований в реєстрі за №1549.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Стрикаль М.В. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що 06 травня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Дзержинським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №222.
05 грудня 2018 року ОСОБА_3 передав , а ОСОБА_1 прийняла у дар належну ОСОБА_3 частку у праві власності на двокімнатну квартиру номер 1-2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , житловою площею 40,1 кв.м, загальною площею 121,4 кв.м на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.о. зареєстрованого в реєстрі за №7107.
Отже з 05.12.2018 ОСОБА_1 є власником частки у праві власності на двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_1 .Вказує,що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 хоч і перебувають у зареєстрованому шлюбі, але фактично шлюбні відносини припинили і досить тривалий час проживають окремо, тож ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 вирішила позбавили ОСОБА_1 частки належної їй на праві приватної власності житлової квартири.
Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи. Не встановлено суб`єктний склад учасників справи, не залучено до участі у справі другого співвласника житлової квартири, що призвело до ухвалення у справі незаконного та необґрунтованого рішення.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги суд своє рішення мотивував наступним.
Позивачкою доведено обставини, які підтверджують укладення сторонами удаваного правочину, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме те, що Договір дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 25 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Драгу Ю.Г., є удаваним правочином, який приховує інший правочин Договір купівлі-продажу, який насправді вчинили сторони. 
Наведені обставини об`єктивно вказують на те, що при укладенні Договору дарування від 25 жовтня 2018 року насправді було укладено Договір купівлі-продажу, оскільки дарувальнику було передано частину коштів за квартиру, а іншу частину коштів ОСОБА_3 зобов`язався передати ОСОБА_2 до 25 жовтня 2021 року.
Суд враховує, що договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, тобто має місце удаваного правочину, що є підставою для визнання цього правочину недійсним за правилами ст.235 ЦК України.
Проте погодитись з такими висновками суду не можна.
Судом першої інстанції встановлено, що 25 жовтня 2018 року ОСОБА_2 , з однієї сторони та ОСОБА_3 , з другої сторони уклали Договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Драгу Ю.Г.
Відповідно до Договору дарування квартири від 25 жовтня 2018 року, Дарувальник, ОСОБА_2 , передає Обдаровуваному, ОСОБА_3 , безоплатно у власність квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №142773342 від 25 жовтня 2018 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Драгу Ю.Г. зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі Договору дарування квартири серія та номер:1549, виданий 25.10.2018 року.
Відповідно до Розписки від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_3 зобов`язується сплатити своїй матері ОСОБА_2 1000000 грн. (один мільйон гривень) за оформлення на нього, ОСОБА_3 , договору дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . В момент підписання вказаної розписки передав ОСОБА_2 свої особисті кошти в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. Решту суми в розмірі 900000 (дев`ятсот тисяч) грн. зобов`язався сплатити ОСОБА_2 у строк до 25 жовтня 2021 року. Розписку складено у присутності ОСОБА_2 25 жовтня 2018 року. Під текстом розписки міститься підпис ОСОБА_3 . Нижче тексту розписки написано мовою оригіналу: «Я, ОСОБА_4 своїм підписом засвідчую, що грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) гривень від ОСОБА_3 отримала 25 (двадцять п`ятого) жовтня 2018 року. Розписку оформлено за моєї присутності». Далі вказана дата – 25 жовтня 2018 року та міститься підпис ОСОБА_2 .
Згідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
ОСОБА_2 звертаючись до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним, визначила відповідачем ОСОБА_3 – як єдиного власника квартири. 
Проте, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що співвласником квартири АДРЕСА_1 є апелянт ОСОБА_1 відповідно до договору дарування серія та номер 7107, виданого 05.12.2018 року.
Отже позивачем не визначено у якості відповідача ОСОБА_1 як співвласника квартири, внаслідок чого суд розглянув справу у неналежному складі відповідачів, що не надає можливості суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Предметом спору у цій справі є визнання договору дарування недійсним. Тому відповідачем/відповідачами у справі мають бути усі співвласники квартири. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 05 грудня 2018 року передав, а ОСОБА_1 прийняла у дар належну ОСОБА_3 частку у праві влансості на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О., зареєстрованого в реєстрі за №7107
Отже, належним співвідповідачем за позовом ОСОБА_2 є ОСОБА_1 . 
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, зазначеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.
Незалучення ОСОБА_1 , як відповідача, безпосередньо впливає на її права та обов`язки, і є самостійною підставою для відмови у позові.
Суд апеляційної інстанції за змістом норми ст. 367 ЦПК України у її взаємному зв`язку з принципом змагальності ті рівності сторін, ст. 12 ЦПК України, позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо залучення співвідповідачів.
З огляду на це, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги та вважає їх обґрунтованими.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
З наведених підстав суд апеляційної інстанції приходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідним позовом, указавши належний склад учасників справи.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Драга Юлія Георгіївна, про визнання недійсним договору дарування відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610 грн 40 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складений 13 червня 2025 року.
     
Головуючий                                                                                   В.Б. Яцина

Судді колегії                                                                                       Ю.М. Мальований
                                                                               
                                                                               Н.П. Пилипчук