ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 381/1773/25                               Суддя (судді) першої інстанції: Соловей Г.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року                                                             м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                     - Штульман І.В.,
суддів:                                        - Ключковича В.Ю., Кузьменка В.В., 
при секретарі                     - Красновій О.Р.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Руденко Ю.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Руденко Юлії Вікторівни на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року у справі позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Прилипко Дмитро Сергійович звернувся в Фастівський міськрайонний суд Київської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд:
визнати  протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від             03 березня 2025 року №128;
закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня           2025 року відмовлено у задоволенні позову повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відмовився отримувати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та  не проходив медичний огляд для визначення придатності до військової служби. Безпідставна відмова (ухилення) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, на думку суду першої інстанції є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Руденко Ю.В.             22 травня 2025 року звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1 повністю.
Свою позицію представник позивача обґрунтовує тим, що згідно  пункту 69 Порядку  проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560) резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію (далі - ВЛК) для проходження медичного огляду не направляються.
Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які  уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 було направлено на медичний огляд за рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не на підставі повістки, зазначене є порушенням Порядку №560.У постанові вказано, що відмова від проходження ВЛК відбулася 24 лютого 2025 року, тоді як відповідне направлення №8/1091 також має цю ж дату, що викликає сумніви в реальному часі ознайомлення із документом та можливості його виконання. Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідальність за відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
ОСОБА_1 в усній формі було роз`яснено порушення ним частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а тому його дії були кваліфіковані за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, як порушення мобілізаційного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.
У відповідності до статей 7, 256 КУпАП, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 у присутності ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення №128 від 24 лютого 2025 року, роз`яснено його права та обов`язки, які зазначені в статті 268 КУпАП (про що свідчать його особисті підписи), та у відповідності до частини другої статті 254 КУпАП вручено другий примірник зазначеного протоколу, про що свідчать його особисті підписи в даному протоколі та повідомлено про дату розгляду протоколу 03 березня 2025 року. 
Уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , після встановлення всіх обставин справи у відповідності до статей 7, 235, 278 та 283 КУпАП відносно ОСОБА_1 винесена постанова №128 від 03 березня 2025 року.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №95 від 14 лютого 2025 року державного службовця ОСОБА_2 призначено відповідальною за складення протоколів про адміністративні правопорушення. З огляду на що протокол про адміністративне правопорушення №128 від 24 лютого 2025 року складений уповноваженою особою відповідно до діючого законодавства.
Вважає, постанову №128 від 03 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частини третьої статті 201-1 КУпАП, прийнятою у відповідності до норм діючого законодавства, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року у справі №381/1773/25 таким, що не підлягає скасуванню.
Представник позивача  у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1 повністю.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи належним чином завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив, причини його неявки суду апеляційної інстанції не повідомив.
За змістом частини п`ятої  статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
За приписами частини другої статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня         1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Боярка), що підтверджується скрін-шотом із застосунку "Резерв+".
24 лютого 2025 року головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі статті 235 КУпАП, складено протокол №128 про адміністративне правопорушення щодо позивача ОСОБА_1 .
У протоколі позивач ОСОБА_1 власноручно написав: «Сьогодні, 24.02.2025 р, мене зупинили о 10:00 у с. Новосілки працівники ТЦК і заставили їхати з ними у Фастівський ТЦК проти моєї волі. У ТЦК я отримав протокол про адмінправопорушення і після цього мене продовжують утримувати без пояснення причин вже більше 5 годин. Вимагаю здійснення свого  права на свободу пересування, так як ТЦК не мають затримувати мене без підстав…» (а.с.11). 
У вказаному протоколі також зафіксовано, що 24 лютого 2025 року о 15 год 10 хв позивач ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_6 відмовився від проходження медичного огляду згідно з рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є порушенням частини першої   статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною третьою   статті 210-1 КУпАП. У вказаному протоколі містяться пояснення позивача, який власноручно написав: "Я, ОСОБА_1 відмовляюсь від проходження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_7 у зв`язку із тим, що оформлюю відстрочку по догляду за матір`ю" (а.с.43-44).
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 03 березня        2025 року прийнято постанову  №128 по справі про адміністративне правопорушення, якою на громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25500 грн.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів статей 7, 8, 9, 210-1, 235, 245, 251, 280, 286 КУпАП, статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядок №1487), Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560), суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог   ОСОБА_1 з огляду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам   КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з огляду на таке.
У рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина перша).
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина третя).
Статтею 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, згідно Указу Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року "Про часткову мобілізацію" було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого            2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Згідно абзацу четвертого статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно, зокрема, рішення відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Невиконання такого обов`язку в особливий період тягне за собою відповідальність, передбачену частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2025 року військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3   ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , складений акт відмови від отримання повістки для проходження 24 лютого 2025 року о 15 год 00 хв військово-лікарської комісії,  в якому зафіксовано, що 24 лютого 2025 року о 12 год 55 хв за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 доведено (озвучено) про виклик повісткою на 15 год 00 хв 24 лютого       2025 року для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (а.с.52). 
Крім того, в матеріалах справи міститься акт про вручення картки обстеження та медичного огляду (при відмові від підпису), складений 24 лютого 2025 року стрільцем взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_6 , в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в якому зафіксовано вручення військовозобов`язаному ОСОБА_1 картки обстеження та медичного огляду, повістки зі строком прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 15 год 00 хв 24 лютого 2025 року для уточнення облікових даних та визначення призначення на особливий період. Засвідчити підписом корінець повістки (розписки) про її отримання ОСОБА_1 , в присутності свідків, відмовився (а.с.51).
24 лютого 2025 року, на ім`я позивача ОСОБА_1 виписана повістка №2402/01 на 15 год 00 хв того ж дня, - 24 лютого 2025 року, для проходження медичного огляду для визначення його придатності до військової служби (а.с.47).
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що Порядок №560 визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
Приписи статті 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами частин першої-другої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. 
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
При цьому, судова колегія звертає увагу, що відповідно до абзацу першого частини другої статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до абзаців третього-четвертого пункту 69 Порядку №560 громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Положеннями пункту 74 Порядку №560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду. 
Викладене свідчить, що процедурі проходження військовозобов`язаним медичного огляду передує видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на ВЛК для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 Порядку №560, та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 Порядку №560.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення на проходження 24 лютого 2025 року ВЛК та чітко вказав свою відмову  від проходження ВЛК. 
Відповідно до електронного військово-облікового документу у системі "Резерв +" позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Боярка) та в розшуку не значився. Документ дійсний до 26 лютого 2026 року.  Відомості щодо оновлення даних та проходження ВЛК відсутні (а.с.20). 
Так, з акту про вручення картки обстеження та медичного огляду (при відмові від підпису) від 24 лютого 2025 року (а.с.51) та акту відмови від отримання повістки від              24 лютого 2025 року на 15 год 00 хв (а.с.52) вбачається, відмова ОСОБА_1 від отримання 24 лютого 2025 року повістки для проходження ВЛК (а.с.52), а  іншим актом фіксується вручення ОСОБА_1 картки обстеження та медичного огляду з повісткою для прибуття 24 лютого 2025 року на 15 год 00 хв для уточнення облікових даних та визначення призначення на особливий період (а.с.51).
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби не була пов`язана із відсутністю у нього медичних документів, які він бажав надати для ВЛК.
           Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач не проходив медичний огляд на час спірних правовідносин і не пройшов його на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, а відтак, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з судом першої інстанції, що в матеріалах справи зібрані докази, свідчать, що відповідачем належними і допустимими доказами доведено порушення ОСОБА_1 вимог абзацу четвертого статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та як наслідок, факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Щодо зауважень представника позивача, про відсутність у головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_3 державного службовця ОСОБА_2 права складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КУпАП, як це передбачено пунктом 2 розділу І Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року №3 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) апеляційний суд зазначає наступне.
Так, наданий до відзиву на апеляційну скаргу наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_3 від 14 лютого 2025 року покладає на головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_3 державного службовця ОСОБА_2 обов`язки щодо реєстрації протоколів про адміністративні правопорушення та постанов про накладення адміністративних стягнень. 
Більше того, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду відповідно до частини шостої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про те, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами, а відтак постанова відповідача від 03 березня 2025 року №128 є правомірною та скасуванню не підлягає.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Руденко Юлії Вікторівни висновків суду першої інстанції не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року - без змін.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 139, 195, 229, 242-244, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Руденко Юлії Вікторівни - залишити без задоволення.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року у справі №381/1773/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до частини третьої статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.
          
Головуючий-суддя                                                            І.В. Штульман 

Судді                                                                                 В.Ю. Ключкович
                                                                                                    
                                                                                В.В. Кузьменко