ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 липня 2025 року 	м.Суми	

Справа №583/3708/24 
Номер провадження 22-ц/816/659/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,

у присутності :
скаржника (боржника) – ОСОБА_1 , 
стягувача – ОСОБА_2 та його представника – адвоката Собини Павла Миколайовича , 
представника заінтересованої особи – Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – Рубякіної Алли Олександрівни, 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області 
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року у складі судді Плотникової Н.Б., постановлену у м. Охтирка Сумської області, 
в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на акти старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіної Алли Олександрівни, в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, стягувач - ОСОБА_2 ,

у с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій просила визнати протиправними та скасувати акти державного виконавця від 13 липня 2024 року та від 17 липня 2024 року, складені державним виконавцем Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіної А.О. про фактичне невиконання боржником рішення суду за виконавчим провадженням №75450127 від 04 липня 2024 року.
Свої вимоги мотивувала тим, що 04 липня 2024 року за заявою ОСОБА_2 старшим державним виконавцем Охтирського відділу ДВС Рубякіною А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16000 грн 00 коп. та постанову про визначення мінімальних витрат для боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженні. Зазначає, що вона жодним чином не створювала перешкод в побаченні батька з донькою та в повному обсязі виконувала рішення суду, дотримуючись встановленого порядку проведення побачень та участі батька у спілкуванні з дитиною ще до відкриття виконавчого провадження. Вона в повному обсязі та без будь-яких перешкод надавала можливість виконання рішення суду та спілкування батька з дитиною, коли на це є бажання дитини та батька. Але це бажання сам батько зіпсував, налякавши дитину та її ІНФОРМАЦІЯ_1 . З того часу дитина боїться спілкуватися з батьком та не бажає зустрічатися. Наголошує на тому, що 13 липня 2024 року та 17 липня 2024 року вона виводила дитину до батька, однак дитина не захотіла спілкуватися з батьком. Крім того, державним виконавцем при проведенні виконавчих дій 17 липня 2024 року не були виконані винесені нею ж постанови про утворення виконавчої групи з трьох виконавців та про залучення психолога на проведення виконавчої дії. Відтак винесені акти державного виконавця є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіної А.О. щодо винесення актів державного виконавця від 13 липня 2024 року та від 17 липня 2024 року у виконавчому провадженні № 75450127.
Скасовано акти старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіної А.О. від 13 липня 2024 року та від 17 липня 2024 року у виконавчому провадженні № 75450127.
Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 вересня 2024 року стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн 00 коп. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Охтирський відділ державної виконавчої служби у Охтирському районі Сумської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам у справі, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити. 
У доводах апеляційної скарги вказує на те, що проведення державним виконавцем виконання рішення суду та складання акту державним виконавцем здійснено у межах Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5). Зазначає, що акт державним виконавцем складається на підтвердження проведення виконавчих дії, пов`язаної як з виконанням рішення суду, так і не виконанням цього рішення. 
Стверджує, що залучення до участі у виконавчих діях органів опіки та піклування та психолога при виконанні рішення у побаченні з дитиною, є правом, а не обов`язком державного виконавця. 
На переконання заявника апеляційної скарги, є помилковими посилання на п. 7 Розділ ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішення та ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», адже небажання дитини спілкуватися з батьком не є підставою відкладення проведення виконавчих дій. 
Представником ОСОБА_1 – адвокатом Шевченко Р.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить її залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку стягувача, який погодився з апеляційною скаргою та заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою від 04 липня 2024 року старшим державним виконавцем Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіною А.О. відкрито виконавче провадження №75450127 про примусове виконання виконавчого листа №583/338/23, виданого 01 липня 2024 року Сумським апеляційним судом, про визначення ОСОБА_2 способів участі у спілкуванні та вихованні з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином: з моменту набрання рішенням суду законної сили протягом двох місяців - кожної середи та суботи з 15.00 год. до 18.00 год. у присутності матері дитини ОСОБА_1 за місцем проживання дитини або в місцях загального відпочинку та дозвілля чи за домовленістю між батьками дитини; після двох місяців з дати набрання рішенням суду законної сили - кожної середи та суботи з 15.00 год. до 18.00 год. без присутності матері дитини ОСОБА_1 в місцях загального відпочинку та дозвілля, з можливістю проведення зустрічей за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на ОСОБА_2 обов`язку повернути дитину до матері; визначити побачення ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 в день її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 з можливістю привітати дитину з 08.00 год. до 12.00 год. кожного року; необмежене право спілкування ОСОБА_2 особисто з донькою ОСОБА_5 шляхом телефонного та Інтернет зв`язку у зручний для дитини час (а.с. 6).
13 липня 2024 року старшим державним виконавцем Рубякіною А.О. було здійснено перевірку виконання боржником рішення суду за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами перевірки складено два акти. В акті, складеному 13 липня 2024 року о 15.00 год., зазначено, що прибувши за вказаною адресою на місці були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . ОСОБА_1 вивела дитину ОСОБА_4 , після чого дитина забігла у двір і побачення не відбулося. В акті також зазначено, що боржниця відмовляється сприяти виконанню рішення суду, а саме: забезпечити ОСОБА_2 час для спілкування з дитиною у встановлений судом час. В акті, складеному 13 липня 2024 року о 18.00 год., зазначено, що прибувши на виконання о 17.43 год. за вищевказаною адресою були присутні боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 , дитина ОСОБА_4 була відсутня. Рішення суду фактично не виконано (а.с. 94, 7).
Постановою старшого державного виконавця Рубякіної А.О. від 15 липня 2024 року було залучено працівників Служби у справах дітей Охтирської міської ради для проведення виконавчих дій на 17 липня 2024 року (а.с. 90).
Постановою старшого державного виконавця Рубякіної А.О. від 15 липня 2024 року було залучено психолога для проведення виконавчих дій на 17.07.2024 р. (а.с. 90 зворот).
17 липня 2024 року старшим державним виконавцем Рубякіною А.О. було здійснено перевірку виконання боржником рішення суду за адресою: м. Охтирка, вул. С.Гавриленка, 5. За результатами перевірки складений акт, відповідно до якого перевіркою встановлено, що прибувши о 15.00 год. за вищевказаною адресою, почалася повітряна тривога, зі слів матері дитина перебуває в укритті. Відбій тривоги о 15.20 год. За період з 15.20 год. до 16.06 год. дитину матір вивела всього два рази. Спільне спілкування з батьком за весь цей період проходило приблизно 10 хв. Повітряна тривога тривала з 16.21 год. по 18.00 год. Рішення суду фактично не виконано (а.с. 8).
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не звернув увагу на обставини, які перешкоджали 13 липня 2024 року та 17 липня 2024 року проведенню побачення стягувача з дитиною, наявність яких свідчить про поважність причин невиконання боржником рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, зокрема, небажання дитини спілкуватися з батьком, а також повітряні тривоги.
Проте, з такими висновками колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке. 
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтями 129, 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Вказані конституційні положення знайшли своє продовження у ЦПК України, а також у Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Так, частинами першою, другою статті 18 ЦПК України та частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, забезпечення виконання судових рішень покладається, у тому числі, на суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
На важливість належного виконання судових рішень неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) вказав, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статті 55 Конституції України права кожного на судовий захист.
Забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статті 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.
Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б  ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).
Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України (в редакції, чинній станом на час розгляду справи) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 просила визнати протиправними та скасувати складені 13 липня 2024 року та 17 липня 2024 року державним виконавцем акти. 
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист (стаття 11, 15 ЦК України).
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав уразі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений в статті 16 ЦК України.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.
Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.
Згідно п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року  № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.
Актами державного виконавця від 13 липня 2024 року та від 17 липня 2024 року складеними за результати перевірки виконання, констатовано фактичне невиконання рішення суду, про що державний виконавець зазначила в акті.
Отже, складені державним виконавцем акти є лише фіксацією, що 13 липня 2024 року та 17 липня 2024 року рішення суду виконано не було, що було виявлено під час проведення перевірки, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для боржника будь-яких обов`язків, не передбачено законодавством як спосіб захисту прав.
Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема при оскарженні заявником постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд зобов`язаний дати оцінку щодо допущення порушень при складенні самого акта.
З огляду на зазначене вимога про скасування актів державного виконавця не підлягає судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав, щодо скасування акта державного виконавця не є ефективним відновленням порушеного права.
Подібний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №453/1527/19-ц. 
Визнаючи неправомірним дії державного виконавця щодо винесення актів державного виконавця від 13 липня 2024 року та від 17 квітня 2024 року суд вийшов за межі вимог скарги ОСОБА_1 , яка з такими вимогами до суду не зверталася.
Пунктом 1 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:
1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Отже, з огляду на викладене, ухвалу суду необхідно скасувати із закриттям провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на акти державного виконавця у виконавчому провадженні від 04 липня 2024 року №75450127. 
Також, у зв`язку зі скасуванням ухвали суду, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає скасуванню і додаткове рішення від 17 вересня 2024 року, яким вирішено питання розподілу судових витрат. 
Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду провадження у справі належить закрити, а тому підстав, передбачених ст. 452 ЦПК України для розподілу понесених скаржником судових витрат не вбачається. 
Керуючись ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 377, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в: 

Апеляційну скаргу Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області задовольнити частково. 
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2024 року та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 вересня 2024 року скасувати. 
Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на акти старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіної Алли Олександрівни. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 липня 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов