ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/5792/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Кіровоградської обласної прокуратури 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року (головуючий суддя Дегтярьова С.В.)
в адміністративній справі №340/5792/24 за позовом ОСОБА_1  до відповідача Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 03.09.2024 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Кіровоградської обласної прокуратури, в якому просив:    
- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 в частині ненарахування та невиплати йому 
надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді, починаючи з 13.09.2023 року по 31.07.2024 року, 
частини матеріальної допомоги для оздоровлення, обчисленої без урахування надбавки за вислугу років та 
за виконання обов`язків на адміністративній посаді за 2023 рік та 2024 рік, 
частини здійснених виплат за час знаходження у відпустці за 2023 рік та 2024 рік, обчисленої без урахування надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді;
- стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на його користь ненараховану та невиплачену заробітну плату без урахування податків та інших обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати, за період роботи з 13.09.2023 по 31.07.2024, в розмірі 415 602,72 грн, яка складається:
з надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді, частини матеріальної допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі 35301,81 грн, 
оплати часу відпустки за 2024 рік в розмірі 25477,02 грн., 
частини матеріальної допомоги для оздоровлення за 2023 рік в розмірі 13198,12 грн, 
оплати часу відпустки за 2023 рік в розмірі 2607,35 грн;
- зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру встановити та виплачувати йому заробітну плату відповідно рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(ІІ)/2023, яка складається з окладу на посаді заступника прокурора області та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інші виплати, передбачені Розділом IX Закону України «Про прокуратуру».
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з 01.03.2013 р. по обіймає посаду заступника прокурора Кіровоградської області. Шістнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 16.02.2022 року прийнято рішення №2 про неуспішне проходження ним атестації.
На підставі вказаного рішення кадрової комісії наказом Генерального прокурора №53к від 19.05.2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Кіровоградської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») з 20.05.2022 року.
Рішенням  Кіровоградського   окружного   адміністративного   суду  від 14.10.2022 року визнано протиправним та скасовано рішення №2 від 16.02.2022 року. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора №53к від 19.05.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Кіровоградської області та органів прокуратури з 20.05.2022 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Кіровоградської області та в органах прокуратури з 21.05.2022 року.
Постановою    Третього    апеляційного    адміністративного    суду    від 15.02.2023   року, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 року залишено без змін, апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора та Кіровоградської обласної прокуратури залишено без задоволення.
Наказом Генерального прокурора № 59к від 22.03.2023 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника прокурора Кіровоградської області. 
Позивач зазначає, що 13.09.2023 р. Конституційний Суд України виніс рішення №8-р(ІІ)/2023, яким визнав неконституційним друге речення абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113ІХ. У період з 13.09.2023р. по 31.07.2024 р. нарахування заробітної плати йому було здійснено відповідачем у меншому розмірі ніж це встановлено ч.3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII. З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, виплат за час перебування у відпустці в порядку та в розмірах визначених ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 р. з урахуванням надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді за період з 13.09.2023 року по 31.07.2024 року.
Зобов`язано Кіровоградську обласну прокуратуру здійснити перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, виплат за час перебування у відпустці в порядку та в розмірах визначених ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 р. з урахуванням надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді за період з 13.09.2023 року по 31.07.2024 року та виплатити різницю між належними до сплати та фактично отриманими ОСОБА_1 виплатами.
В задоволені решти позовних вимог – відмовлено.           
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 заробітку з 13.09.2023 р. по 31.07.2024 р. в порядку та в розмірах визначених ст.81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 р. 
Разом з тим, вимога про зобов`язання Кіровоградської обласної прокуратури виплачувати позивачеві в подальшому заробітну плату, яка складається з окладу на посаді заступника прокурора області та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених передбачені Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» є безпідставною, оскільки заявлена на майбутнє, за відсутності доказу порушеного права в цій частині.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що згідно з листом Офісу Генерального прокурора щодо оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів (які не пройшли атестацію) наданих листом від 12.10.2023 №21-2139вих-503окв-23 з 13.09.2023 оплата праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації здійснюється на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», розрахованої на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без установлення будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років. Тому Кіровоградська обласна прокуратура, нараховуючи та виплачуючи заробітну плату позивачу, керується приписами статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та роз`ясненнями Офісу Генерального прокурора щодо оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів (які не пройшли атестацію) наданих листом від 12.10.2023 №21-2139вих-503окв-23, а тому підстави для перерахунку заробітної плати з урахуванням ст.81 Закону України «Про прокуратуру» відсутні.            Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.03.2013 р. обіймав посаду заступника прокурора Кіровоградської області. 
Шістнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 16.02.2022 року прийнято рішення №2 про неуспішне проходження позивачем атестації.
На підставі вказаного рішення кадрової комісії наказом Генерального прокурора №53к від 19.05.2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Кіровоградської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») з 20.05.2022 року.
Рішенням  Кіровоградського   окружного   адміністративного   суду  від 14.10.2022 року визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур «Про неуспішне проходження прокурором атестації» №2 від 16.02.2022 року. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора №53к від 19.05.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Кіровоградської області та органів прокуратури з 20.05.2022 року. 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Кіровоградської області та в органах прокуратури з 21.05.2022 року.
Під час розгляду вказаної справи суд зазначив, що у жовтні 2021 року ОСОБА_1 подав Генеральному прокурору заяву про переведення його на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, а у грудні 2021 року був допущений до складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.
За результатами складеного іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, що відбувся 15.12.2021 року, позивач набрав 78 балів та рішенням Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №1 від 15.12.2021 року був допущений до етапу складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. 
За результатами складеного іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, що відбувся 07.02.2022 року, позивач набрав 94 бали та рішенням Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №1 від 07.02.2022 року був допущений до проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. 
Позивач проходив співбесіду на засіданні Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, яке відбулося 16.02.2022 року. 
Шістнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур щодо позивача ухвалено рішення №2 від 16.02.2022 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації" (з окремою думкою), згідно з яким ОСОБА_1 не пройшов атестацію у зв`язку з тим, що за результатами співбесіди члени кадрової комісії дійшли висновку про його невідповідність вимогам професійної компетенції та доброчесності. 
На підставі вказаного рішення Генеральний прокурор, керуючись статтею 9, пунктом 2 частини 2 статті 41 Закону України "Про прокуратуру", видав наказ №53к від 19.05.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Кіровоградської області та органів прокуратури (підпункт 2 пункту 19 розділу II  "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури") з 20.05.2022 року. 
Суд дійшов до висновку, що рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №2 від 16.02.2022 року про неуспішне проходження позивачем атестації є протиправним, оскільки воно ухвалене нерозсудливо, формально та без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття. 
Визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації зумовив висновок суду про протиправність звільнення позивача з посади прокурора відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX. Тому пірний наказ Генерального прокурора №53к від 19.05.2022 року скасовано.
Постановою    Третього    апеляційного    адміністративного    суду    від 15.02.2023   року, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 року залишено без змін, апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора та Кіровоградської обласної прокуратури залишено без задоволення.
Наказом Генерального прокурора № 59к від 22.03.2023 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника прокурора Кіровоградської області. 
Наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури №46к від 28.03.2023 року, ОСОБА_2 визначено робоче місце у відділі кадрової роботи та державної служби Кіровоградської обласної прокуратури.
13.09.2023 р. Конституційний Суд України виніс рішення №8-р(ІІ)/2023, яким визнав неконституційним друге речення абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113ІХ. 
Кіровоградською обласною прокуратурою за результатом розгляду листа за підписом Генерального прокурора від 12.10.2023 №21-2139вих-503ОКВ-23, 25.10.2023 здійснено перерахунок оплати праці прокурорів, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих прокуратурах, до проходження ними атестації з 13.09.2023 на підставі ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», який обраховано на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури регіонального рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді.
Відповідач вказав, що розмір посадового окладу ОСОБА_1 встановлено на рівні 48 000 грн (згідно Рішення Другого сенату Конституційного суду України №8-р(П)/2023 від 13.09.2023 та листа за підписом Генерального прокурора від 12.10.2023 № 21-2139вих-503ОКВ-23).
З 13.09.2023 року надбавка за вислугу років та надбавка за виконання обов`язків по адміністративній посаді позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення йому в повному обсязі виплат.          
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з 25.09.2019 року була чинною редакція, відповідно до якої посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року». Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: прокурора регіональної прокуратури 1.2.
Між тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ запроваджено реформування органів прокуратури України.
Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України №113-ІХ було передбачено, що на зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, тобто законодавець, запровадивши Законом України №113-ІХ реформування системи органів прокуратури, наділив Кабінет Міністрів України повноваженням визначати своїм актом розмір винагороди прокурорів. У такий спосіб законодавець запровадив неоднакове регулювання оплати праці прокурорів, фактично поділивши прокурорів на дві категорії: 
одна - переведені до Офісу Генерального прокурора, обласної та окружної прокуратур, яким винагороду виплачують відповідно до Закону України «Про прокуратуру»; 
друга - ті, хто продовжував виконувати свої повноваження до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної чи окружної прокуратури, для кого винагороду визначено підзаконним нормативним актом - постановою Кабінету Міністрів України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок.
Разом з цим, відповідно до другого речення абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ "Прикінцевих і перехідних положень" Закону № 113-ІХ передбачалося, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих та військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. 
На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 у справі за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 року № 113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності)" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу 3 пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 року № 113-ІХ.
У цьому Рішенні Конституційний Суд України, відповідаючи на порушені заявниками питання, з покликанням, з-поміж іншого, на свої рішення від 26.03.2020 року № 6-р/2020, від 13.12.2019 року № 7-р(II)/2019, від 1.03.2023 року № 1-р(II)/2023 виснував, що врегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади.
Конституційний Суд України зазначив також, що наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
З огляду на ці міркування Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу 3 пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX є таким, що суперечить статті 6 Конституції України в поєднанні з частиною другою статті 131-1 Конституції України.
Крім того, визначення розміру окладу на зазначений період відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, у спірний період, визнано неконституційним.
Статтею 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. 
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Конституційний Суд України у рішенні від 13.09.2023 у справі № 8-р(ІІ)/2023 не визначив будь-яких особливостей застосування чи виконання свого рішення. 
У п.2 резолютивної частини рішення вказано, що друге речення абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-IX, визнане неконституційним, втрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, за змістом ст.152 Конституції України друге речення абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX втратило чинність 13.09.2023 року. 
Відповідно до ч.2 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:
1) вислугу років;
2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Згідно ч.3 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
У відповідності до ч.4. ст.81 Закону України "Про прокуратуру" посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 
1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 
2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.
За ч.5. ст.81 Закону України "Про прокуратуру" посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються, зокрема, у такому розмірі: 
6) керівника обласної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 
7) першого заступника керівника обласної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора обласної прокуратури; 
8) заступника керівника обласної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора обласної прокуратури.
Відповідно до ч.7 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 року № 113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.
За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. 
На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. 
Друге речення абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-р(II)/2023 від 13.09.2023.
Отже, посадовий оклад ОСОБА_1 повинен обраховуватись на підставі ст.81 Закону України "Про прокуратуру".
Однак, матеріалами справи підтверджується, що у період з 13.09.2023 р. по 31.07.2024 р. (в межах позовних вимог) позивачу нараховувався і виплачувався лише посадовий оклад без інших додаткових виплат  та надбавок, що відповідачем підтверджено у відзиві на позов.
Кіровоградська обласна прокуратура вказала, що заробіток позивача  обраховано на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури регіонального рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді.
Так, відповідач вказав, що розмір посадового окладу ОСОБА_1 встановлено на рівні 48 000грн. Відтак, розмір належних до виплати нарахувань на користь ОСОБА_1 склав:
-          за вересень 2023 року - оплата за 13 робочих днів (з 13.09.2023 по 30.09.2023) в сумі 29 714,29 грн;
-          за жовтень 2023 року - в сумі 48000,00 грн;
-          за листопад 2023 року - в сумі 48000,00 грн;
-          за грудень 2023 року - оплата за 17 робочих днів (з 01.12.2023 по 25.12.2023) в сумі 38857,14 грн, з 26.12.2023 по 31.12.2023 - щорічна відпустка;
-          за січень 2024 року - оплата за 22 робочих дня (з 02.01.2024 по 31.01.2024) в сумі 45913,04 грн, 01.01.2024 - щорічна відпустка; за лютий 2024 року - в сумі 48000,00 грн;
-          за березень 2024 року - в сумі 48000,00 грн; 
-          за квітень 2024 року - в сумі 48000,00 грн; 
-          за травень 2024 року - в сумі 48000,00 грн; 
-          за червень 2024 року - в сумі 48000,00 грн; 
-          за липень 2024 року - в сумі 48000,00 гривень.
Крім того в листі Кіровогграсдкьої обласної прокуратури від 07.08.2024 року №27-101 ВИХ-24 ОСОБА_1 повідомлено, що розмір нарахованої йому матеріальної допомоги для оздоровлення в грудні 2023 року склав 23095,24 грн (двадцять три тисячі дев`яносто п`ять грн 24 коп.), який розраховано відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 із розрахунку середньоденного заробітку за період із квітня 2023 по листопад 2023 року, а розмір матеріальної допомоги для оздоровлення в серпні 2024 року (яка виплачена в липні 2024 року) склав 43552,30 грн (сорок три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві грн 30 коп.), розраховано відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 із розрахунку середньоденного заробітку за період із серпня 2023 року по липень 2024 року.
Посадовий оклад заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури станом на 01.08.2024 становить 62400грн (шістдесят дві тисячі чотириста грн.), який обраховано виходячи з посадового окладу прокурора обласної прокуратури (48000грн) та відповідного коефіцієнту 1,3.
Правомірність нарахування без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді відповідач обґрунтовував вказівкою Генерального прокурора, доведеною до відому керівника обласної прокуратури листом від 12.10.2023 №21-2139вих-503ОКВ-23, відповідно до якої, перерахунок оплати праці прокурорів, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих прокуратурах, до проходження ними атестації з 13.09.2023 на підставі ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», повинно бути обраховано на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури регіонального рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що  вказане обмеження є безпідставним, оскільки заробітна плата позивачу у період з 13.09.2023 р. по 31.07.2024 р. повинна бути розрахована у відповідності до положень ст. 81 Закону №1697-VII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 року №8-р(II)/023.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність дій щодо надання відповіді на запит.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 заробітку з 13.09.2023 р. по 31.07.2024 р. в порядку та в розмірах визначених ст.81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 р. 
При цьому, позивач просить суд стягнути 415 602,72 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати, за період роботи з 13.09.2023 по 31.07.2024, яка складається з надбавки за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді, частини матеріальної допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі 35301,81 грн, оплати часу відпустки за 2024 рік в розмірі 25477,02 грн., частини матеріальної допомоги для оздоровлення за 2023 рік в розмірі 13198,12 грн, оплати часу відпустки за 2023 рік в розмірі 2607,35 грн, а також просить зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру встановити та виплачувати йому в подальшому заробітну плату, яка складається з окладу на посаді заступника прокурора області та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених передбачені Розділом IX Закону України «Про прокуратуру».
Водночас, з огляду на те, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається, обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення, застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства та застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права, зважаючи на необхідність здійснення перерахунків вже проведених виплат позивачеві, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок здійснених виплат із урахуванням положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014р. та виплатити різницю між належною до сплати та фактично отриманою заробітною платою.           
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури – залишити без задоволення. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05.06.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова