Справа № 461/579/25                        Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 22-ц/811/1356/25                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2025 року м.Львів

Справа № 461/579/25
Провадження № 22-ц/811/1356/25                
       
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 10 березня 2025 року у складі судді Волоско І.Р. у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,-

встановив:
       
23 січня 2025 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 873,73 грн., 0,67 грн. інфляційних втрат, 0,37 грн. - 3 % річних, 07,70 грн. - пені та 3 028 грн. судового збору В обґрунтування позову посилається на те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Квартира, щодо якої виникла вказана заборгованість, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок на АДРЕСА_2 обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії. Актами включення системи теплопостачання, затвердженими управителем будинку, підтверджується факт надання ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуг з постачання теплової енергії, зокрема, теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Вказує, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами з постачання теплової енергії, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», зокрема, для забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Зазначає, що всупереч п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та чинних договорів відповідачі не виконують свого зобов`язання щодо сплати за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудннкових потреб на опалення та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість за надані послуги за період з 1 грудня 2021 року по 31 березня 2024 року в розмірі 873,73 грн. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 10 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 873,73 грн; 0,67 грн. інфляційних втрат; 0,37 грн. - 3 % річних; 07,70 грн. пені. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3028 грн. - по 1 514 грн. (з кожного).

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що в будинок АДРЕСА_2 тепло не подається, циркуляція в будинку відсутня. Стверджує, що у їх будинок теплова енергія не надається вже багато років, всі батареї, труби та інші комунікації для подання тепла демонтовані або заблоковані, будь-яка циркуляція у внутрішньобудинковій системі опалення відсутня з 2021 року. Зазначене підтверджується актом про ненадання послуг з постачання теплової енергії (Акт-претензія) від 4 березня 2025 року з додатками, підписаним мешканцями будинку та керівником ОСББ «Гнатюка 20/22». Цим актом також засвідчено, що вся мережа теплопостачальних труб у підвальних приміщеннях будинку не функціонує у зв?язку із її блокуванням шляхом демонтажу, обрізки і заварювання. Всі опалювальні пристрої (батареї) у місцях загального користування будинку не функціонують, теплопостачальна мережа до них від?єднана (відповідні трубопроводи демонтовані, обрізані і заглушені). У нежитлове напівпідвальне приміщення з окремим входом поряд з під?їздом будинку) та у приміщення колишніх білетних кас тепло не подається внаслідок блокування відповідних трубопроводів. Всі трубопроводи, що раніше подавали тепло в будинок через приміщення білетних кас, демонтовані, обрізані і заварені. Температура у під?їзді, приміщеннях загального користування та допоміжних приміщеннях не відрізняється від зовнішньої температури. У підвалі для запобігання промерзання водопровідних труб встановлено вугільний опалювальний пристрій, що додатково підтверджує відсутність теплопостачальної мережі. Згідно акта про приймання закінченого будівництва об?єкта системи газопостачання від 10 жовтня 2005 року, в цей день комісія зафіксувала прийняття в експлуатацію газового котла у квартирі відповідачів на підставі Робочого проекту №19-2005-1084 замість центрального опалення і газової колонки. Роботи проводилися на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації м. Львова №222 від 4 березня 2005 року, яким було передбачено встановлення індивідуального газового агрегата взамін центрального опалення, після чого розпорядженням Галицької районної адміністрації м. Львова №178 від 15 лютого 2006 року затверджено акт технічної комісії Галицького району про готовність квартири до експлуатації. Посилається на те, що принаймні з 10 жовтня 2005 року позивач припинив надання послуг з теплопостачання квартири відповідачів. Вказує, що оскільки позивач повністю припинив надання послуг з теплопостачання будинку та квартири відповідачів - циркуляція в тепломережі будинку взагалі відсутня, нею ( ОСОБА_3 ) не подавалася заява-приєднання та не оплачувалися неіснуючі послуги, що додатково доводить факт неукладення індивідуальних договорів приєднання від 1 грудня 2021 року. 

5 червня 2025 року представником позивача - ОСОБА_4 подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Автор відзиву посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено наступне.

З довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію № 1 від 7 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами з постачання теплової енергії, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», зокрема, для забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.

Для здійснення оплати послуг з постачання теплової енергії відповідачам був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості наданих послуг з метою їх оплати.

Відповідачі посилаються на те, що фактично не користуються послугами позивача з постачання тепла та мають індивідуальну систему опалення. 

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Згідно із п, 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно із п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що 1 грудня 2021 року з відповідачем укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022 від 8 вересня 2021 року.

За умовами цього договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

Зазначений договір розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно із ст. ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 3.1 договору приєднання розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із п. 4.2 договору приєднання споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Пунктом 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. 

Відповідно до підпункту 3 пункту 41 споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно із п.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно із п.1 Рішення 968 від 30 жовтня 2020 року суб`єктам господарювання, які виступають виконавцями житлово - комунальної послуги надано право користування реєстром територіальної громади м. Львова в частині перегляду інформації та одержання витягу і довідок про кількість зареєстрованих осіб.

Пунктом 3 розділу І Методики 315 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358, визначено, що обсяг теплової енергії розподіляється між усіма споживачами будівлі, а саме: «Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом)».

Пункт 12 розділу IV Методики №315 передбачає, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» та постанови Кабінету Міністрів України №808 від 21 серпня 2019 року з 1 грудня 2021 року споживачам виставляється плата за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії.

Розмір плати за абонентське обслуговування нараховується щомісячно протягом року у фіксованому розмірі на один особовий рахунок незалежно від кількості мешканців у квартирі та незалежно від обсягу споживання послуги або відсутності споживання послуг.

У будинку встановлено прилад обліку теплової енергії. Плата за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії включає витрати на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. На підставі цього, плата становить 24,18 грн. на місяць (з ПДВ) з урахування витрат на заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії.

Нарахування за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, за витрати теплової енергії на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та плата за абонентське обслуговування регламентуються п.38 постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року «Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», а саме: споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, та за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Згідно із ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо- огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно із ч. 1 ст. 5 цього Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування. 

Кожен споживач-власник або орендар приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна у багатоквартирному будинку, повинен приймати участь у загальному розподілі обсягу спожитої теплової енергії, в т.ч., витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення у відповідності до Методики.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово- комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п. 2.1 договору приєднання, тарифи на послуги встановлюються уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до ст. 16 Закону України «Теплопостачання», Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про Державне регулювання у сфері комунальних послуг», підпункту 5 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого указом Президента України від 2014 року № 715/2014, своєю постановою затверджує порядок формування тарифів на теплову енергію. її виробництво, транспортування та постачання, послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання.

Постановою НКРЕ КП від 10 грудня 2018 року № 1755 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ЛМКП «Львівтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг» установлені тарифи, за якими відповідач зобов`язаний оплачувати надану йому послугу.

Встановлено, що всупереч п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та чинних договорів відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи.

Оплата за спожиті послуги повинна здійснюватися споживачем до кінця розрахункового періоду (місяця). 

У відповідачів виникла заборгованість за надані послуги за період з 1 грудня 2021 року по 31 березня 2024 року на загальну суму 873,73 грн.

Згідно із ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. 

За приписами п.п.14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України№ 830 від 21 серпня 2019 року, в редакції від 8 вересня 2021 року за № 1022, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. 

Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Плата за абонентське обслуговування нараховується у відповідності до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18 власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. 

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Внутрішньобудинкова система опалення належить до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Тому кожен мешканець будинку зобов`язаний брати участь в управлінні та функціонуванні інженерних систем багатоповерхового будинку. 

Встановлено, що в будинку в тому числі і в під`їзді, де проживають відповідачі, наявна внутрішньобудинкова система опалення, яка функціонує належним чином. Будинок обігрівається. Є встановлений комерційний вузол обліку теплової енергії, який обліковує спожиту теплову енергію у будинку. Відповідно, наявні витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкові системи опалення. Підтримання температури у місцях загального користування відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень. У будинку відповідачів підтримується температура вище 0° С. 

Згідно із ч. 1 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Про встановлення якого документи додаються і облік ведеться будинку в цілому як єдиного майнового комплексу.

Відповідно до розділу І п.2 Методики 315 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358; загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. 

Згідно розділу IV п.8 Методики із змінами та доповненнями, обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби (опалення місць загального користування і допоміжних приміщень та витрати на функціонування системи опалення), визначається як частка від загального обсягу теплової енергії на опалення будівлі. Для 1-5 поверхових будівель - частка становить 25%. 

Відповідно до обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго», будинок на вулиці Гнатюка, 20/22 п`ятиповерховий, відповідно, обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби будинку становить 25% від кількості теплової енергії згідно показів будинкового лічильника. Обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби розподіляється пропорційно до площі усіх квартир та нежитлових приміщень будинку (п.12 розділу ІV Методики), в т.ч. з індивідуальним опаленням. 

Кількість та вартість теплової енергії на загальнобудинкові потреби - це не додаткові нарахування, а частина теплової енергії від загального обсягу тепла, облікованого показами будинкового приладу обліку. 

Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, а також п. 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року за № 1182, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги, що підтверджується актами включення теплопостачання за спірний період.

Встановлено, що відповідачі продовжують залишатися споживачами послуг, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За ці послуги вони зобов`язані вносити плату.

Відповідачі не надали суду доказів на спростування розрахунків, наданих позивачем та не надали власного розрахунку.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
       
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 липня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк