ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 липня 2025 року           справа №200/173/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року (повне судове рішення складено 28 березня 2025 року) у справі № 200/173/25 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 26 грудня 2024 року, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” (далі – Закон № 2050-III);
- зобов`язати Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 26 грудня 2024 року відповідно до Закону № 2050-III.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року, ухваленого у справі № 200/2374/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу частини грошового забезпечення. На виконання рішення суду Відповідач здійснив нарахування належних Позивачу сум у розмірі 11794,83 грн, які виплатив 26 грудня 2024 року, тобто Позивачу була виплачена частина недоотриманого грошового забезпечення лише 26 грудня 2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року  позов задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за 1222 годин несення служби в нічний час за період з 7 листопада 2015 року по 7 травня 2021 року, компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями).
Зобов`язано Управління нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період у вигляді доплати за 1222 годин несення служби в нічний час за період з 7 листопада 2015 року по 7 травня 2021 року, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2024 у справі № 200/2374/24, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями).

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Згідно зі ст. 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до ст. 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, умовою для виплати громадянину компенсації, встановленою Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Тобто, за наявності умов, визначених Законом № 2050-ІІІ, присуджена за рішенням суду сума підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21.05.2014 року у справі № 6-43цс14, Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 522/5664/17, від 05.10.2018 року у справі № 162/787/16.
Наполягає на тому, що коли суми нараховуються на виконання рішення суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів.
Більш того, чинним законодавством визначено, що компенсації підлягає тільки нарахований, але вчасно не виплачений дохід (грошове забезпечення). Предметом розгляду справи № 200/4037/24 було саме наявність права позивача на отримання деяких видів грошового забезпечення, а не спір про їх суму. Поняття «спір про право» та спір «спір про суми» не є тотожними.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 07.05.2021 року, проходив службу у відповідача.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 р. у справі №200/2374/24, яке було залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року було визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час за період, компенсацію за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, а також індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.
Зобов`язати Головне управління національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час, компенсацію за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, а також індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.
Відповідач листом від 02.01.2025 № 89аз/26/02-2025 повідомив позивачу про те, що Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 200/2374/24 (далі - Рішення суду) ГУНП в Донецькій області зобов`язано: нарахувати й виплатити грошове забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час; компенсацію за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки; індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.
Так, на виконання рішення суду ОСОБА_1 здійснено розрахунок потреби в коштах який склав в сумі 12415,61 грн, в тому числі:
- Грошова компенсація за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, в сумі 1835,45 грн, в тому числі: посадовий оклад 2700,00 грн. + оклад за спеціальне звання 2200,00 грн. + надбавка за вислугу років 2205,00 грн. (45%) + надбавка за специфічні умови проходження служби 3907,75 грн. (55%) + премія 0 грн (без встановлення у травні 2021 премії) =11012,75 грн /30 днів (367,09)*5 днів).
- Індексація грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017 в сумі 3375,17 грн. Розрахунок індексації здійснено «калькулятором індексації» на сайті https://services.dtkt.ua/calculators/salary, з урахуванням базового місяця індексації листопад 2015 року, що складає в сумі: червень 2016 року - 84,10 грн; липень 2016 року - 84,10 грн; серпень 2016 року - 84,10 грн; вересень 2016 року - 84,10 грн; жовтень 2016 року - 84,10 грн; листопад 2016 року - 84,10 грн; грудень 2016 року -161,60 грн; січень 2017 року - 161,60 грн; лютий 2017 року - 161,60 грн; березень 2017 року - 228,80 грн; квітень 2017 року - 228,80 грн; травень 2017 року - 240,81 грн; червень 2017 року - 313,22 грн; липень 2017 року -313,22 грн; серпень 2017 року - 313,22 грн; вересень 2017 року - 373,85 грн; жовтень 2017 року - 373,85 грн.
- Грошове забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час в сумі 7204,99 грн.
Після надходження відповідного фінансування 26.12.2024 на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 , було перераховано кошти (із відрахуванням обов`язкових податків та зборів - військовий збір 5%) в сумі 11 794,83 гри (копія платіжної інструкції додається).
Стосовно нарахування та виплати компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати повідомляємо, що нормами спеціального законодавства не передбачено нарахування та виплата компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати, а відтак відсутні правові підстави для нарахування та виплати вищевказаної компенсації ОСОБА_1 .
Крім того, згідно зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-111, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
В даному випадку не передбачено нарахування такої компенсації.
Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
Таким чином, бюджетне законодавство забороняє керівникам бюджетних органів брати на себе зобов`язання понад наявні кошторисні призначення, тому ГУНП в Донецькій області не наділено повноваженнями нараховувати та виплачувати компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати.
Виконання рішення суду від 28.06.2024 у справі №200/2374/24 підтверджується платіжною інструкцією №6937 від 17.12.2024, якою 26.12.2024 Позивачу були перераховані грошові кошти у сумі 11 794,83 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Статтею 3 Закону № 2050 передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до ст. 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до статті 6 Закону №2050, компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.
Також суд зазначає, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 3 липня 2017 року (справа №521/940/17).
При виборі і застосуванні до спірних правовідносин норм права судом враховано нову правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20, відповідно до якої норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до роботодавця за виплатою такої компенсації. Нормами фактично встановлено обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання в разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії. Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити в її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації в указаний період свідчить про відмову виплатити згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.
У ході судового розгляду встановлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року, ухваленого у справі № 200/2374/24, відповідачем 26.12.2024 проведено виплату грошового забезпечення у вигляді доплати за 1222 години несення служби в нічний час, компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017, тобто з порушенням строків такої виплати.
Таким чином, суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача та наявність підстав для отримання компенсації за втрату частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення (стосовно виплат, які не мають разового характеру).
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 23.12.2020 у справі № 640/7975/15-а, від 05.07.2022 у справі № 420/7633/20, від 09.08.2022 у справі № 460/4765/20.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.
З огляду на викладену норму суд вважає некоректним формування позовних вимог «починаючи з 07 листопада 2015 по 26 грудня 2024 року (день фактичної виплати), оскільки для кожного місяця загального періоду буде свій період невиплати грошового доходу.
Проте, компенсація за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки носить разовий характер, тому компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за Законом № 2050-III не провадиться.
Отже, в цій частині судом першої інстанції помилково задоволено позовні вимоги.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив часткове порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – частковому скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, 

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі № 200/173/25 – скасувати в частині задоволенні позовних вимог щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки, прийнявши в цій частині нову постанову по відмову в задоволенні позовних вимог, внаслідок чого в абзацах другому та третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі № 200/173/25 виключити фразу «компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки (5 днів) за 2015 і 2016 роки,».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі № 200/173/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 24 липня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко
                                                                                          А. А. Блохін
                                                                                          І. Д. Компанієць