ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2025 року
м. Київ
справа № 129/607/24
провадження № 51-771 км 25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції 
захисника                                         ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022021420000080. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2024 року затверджено угоду від 01 лютого 2024 року, укладену між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7  про визнання винуватості за ч. 4 ст. 425 КК України і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. 
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 
На підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді позбавлення волі на строк 
2 роки, призначено ОСОБА_7 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням у дохід держави
20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_7 . 
Цивільний позов прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону задоволено, стягнено з ОСОБА_7 на користь Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 завдану кримінальним правопорушенням шкоду  у сумі  3 974 347,18 грн. 
Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.  
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах  ОСОБА_7 на вказаний вирок місцевого суду. 
Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування зазначає, що апеляційний суд повинен був розглянути справу по суті, перевіривши умови угоди та зміст вироку на предмет відповідності вимогам закону. При цьому зазначає, що покарання, як основне, так і додаткове, у виді стягнення грошових коштів, у тому числі й за цивільним позовом мало бути узгоджене сторонами. Проте, ОСОБА_7 при укладенні угоди ніхто не повідомив про наявність вимог за цивільним позовом, та ніхто не роз`яснив наслідки щодо стягнення грошових коштів за цивільним позовом.
Таким чином, на думку захисника, суддя апеляційного суду, не перевіривши виконання місцевим судом перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості приписів, передбачених частинами 4-7 статті 474 КПК України, допустив істотне порушення кримінального процесуального закону і безпідставно позбавив ОСОБА_7 права на доступ до правосуддя.
В запереченнях на касаційну скаргу захисника прокурор зазначив про відсутність підстав для її задоволення.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 касаційну скаргу підтримав.
Прокурор, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просила оскаржувану ухвалу залишити без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та викладені у скарзі доводи, касаційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Зі змісту апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції щодо  ОСОБА_7 , яким затверджено угоду про визнання винуватості, слідує, що захисник 
ОСОБА_9 , посилаючись на положення п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, у скарзі не навів обґрунтування незаконності вказаного вироку з підстав передбачених вказаною процесуальною нормою, при цьому вказував на суворість призначеного судом покарання та зазначав про необхідність зміни вироку з цих підстав, однак у прохальній частині скарги просив вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Апеляційний суд, проаналізувавши доводи апеляційної скарги захисника, відмовив у відкритті апеляційного провадження та навів в ухвалі детальні мотиви прийнятого рішення.
Цей суд зазначив, що згідно вимог ч. 2 ст. 473 КПК України правові наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості полягають у обмеженні права, зокрема, обвинуваченого, його захисника чи законного представника на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу в апеляційному чи касаційному порядку.
Вичерпний перелік підстав та осіб, які можуть подавати апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором
та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості, передбачений ч. 4
ст. 394 КПК України.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вказав, що захисником оскаржено вирок з підстав, з яких він не може бути оскаржений згідно з положеннями 
п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
З огляду на те, що захисник оскаржив вирок місцевого суду на підставі угоди про визнання винуватості з підстав, з яких його не може бути оскаржено відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено, а тому відсутні підстави, передбачені ст. 438 КПК України, для скасування оскарженого судового рішення та задоволення касаційних вимог захисника.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022021420000080, залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                ОСОБА_3