Справа № 345/35/25 
Провадження № 22-ц/4808/847/25 
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                 Девляшевського В.А.,
суддів:                         Василишин Л.В., Максюти І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене головуючою суддею Кулаєць Б.О. 31 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.10.2023 між ТзОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою було укладено електронний кредитний договір № 44004-10/2023, відповідно до якого позичальник отримав кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника. Згідно умов договору відповідач ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, розміщеними на сайті кредитодавця, повністю їх розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. 
21.03.2024 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до умов якого ТзОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТзОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором № 44004-10/2023 у розмірі 48 900 грн з яких: 12 000грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 900 грн сума заборгованості за відсотками. Також 16.11.2023 між ТзОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 22474-11/2023.
Аналогічно відповідно до укладеного 29.04.2024 договору факторингу позивач отримав право грошової вимоги до відповідача також за договором № 22474-11/2023 у розмірі 14 325 грн з яких: 3 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 325,00 грн сума заборгованості за відсотками.
Крім того, 31.10.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 76645875. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором № 76645875 у розмірі 26 950,02 грн з яких: 7433,75 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 516,27 грн сума заборгованості за відсотками.
Просило стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за вказаними договорами, а також понесені судові витрати.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість:
за кредитним договором № 44004-10/2023 від 31.10.2023 у розмірі 48 900 грн, з яких: 12 000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 36 900 грн заборгованості за відсотками; 
за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023 у розмірі 14 325 грн, з яких: 3 000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 11 325 грн заборгованості за відсотками. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» 2 123 грн 04 коп. витрат по сплаті судового збору.
Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що подані позивачем у якості доказів про наявність заборгованості ОСОБА_1 витяги з реєстрів боржників не є належними доказами, що підтверджують наявність та розмір боргу, оскільки не містять даних про видачу та отримання кредитних коштів або за яким банківським рахунком зроблений той чи інший витяг. На думку апелянта, надані з боку позивача докази є недостатніми, а тому суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Крім того, вважає, що при розгляді даної справи (у випадку, якщо суд дійде до переконання про задоволення позовних вимог) розмір відсотків слід зменшити до розміру, що не перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), де зазначено право суду зменшити загальний розмір відсотків у випадку встановлення розміру процентної ставки, який у два та більше разів перевищує розмір основного зобов`язання виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності. 
Просить рішення Калуського міськрайонного суду від 31 березня 2025 року змінити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 44004-10/2023 від 31.10.2023 - 12 000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 1 800 грн заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023 – 3000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 450 грн заборгованості за відсотками. В іншій частині рішенням Калуського міськрайонного суду 31.03.2025 залишити без змін.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
12 червня 2025 року через систему «Електронний суд» на адресу Івано-Франківського апеляційного суду направлено заяву від представника ТОВ «ФК «ЄАПБ») – Канак М.С., яка по суті є відзивом, однак, апеляційний суд не бере їх до уваги. Враховуючи, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі представник позивача отримала через систему «Електронний суд» 21 травня 2025 року, заяву у справі, яка фактично є відзивом на апеляційну скаргу, подано поза межами строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до таких висновків.
За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В апеляційній скарзі відповідач зазначила, що погоджується з рішенням суду в частині відмови в задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості в розмірі 26 950,02 грн за договором позики № 76645875 від 31.10.2023. Разом з тим просила рішення суду в іншій частині змінити.
З огляду на межі оскарження, рішення суду переглядається в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості: за кредитним договором № 44004-10/2023 від 31.10.2023 та за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023.
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення в оскарженій частині зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, виходив з того, що відповідачка істотно порушила умови укладених нею спірних кредитних договорів, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредити та проценти за користування ними, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 44004-10/2023 у розмірі 48 900 грн, з яких: 12 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 900 грн сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 22474-11/2023 у розмірі 14 325 грн, з яких: 3 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 325 грн сума заборгованості за відсотками.
З такими висновками місцевого суду колегія суддів не повністю погоджується з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31.10.2023 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 44004-10/2023, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 12 000 грн, строком на 360 днів до 24.10.2024, процентна ставка 2,5 % в день (п. 1.1, 1.2, п.п. 1.4.1) (а.с. 8-10).
Відповідно до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 44004-10/2023 «Графік платежів», який підписаний відповідачкою електронним підписом, загальна вартість кредиту становить 120 000грн (а.с. 11).
21.03.2024 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 21032024, відповідно до якого ТзОВ «Аванс Кредит» відступило позивачу право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 44004-10/2023 та згідно з витягом з реєстру боржників від 21.03.2024 до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 44004-10/2023 в розмірі 48 900 грн, з яких: 12 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 900 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 13-16, 17).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 44004-10/2023, загальна сума заборгованості за період з 21.03.2024 по 30.11.2024 становить 48 900 грн, з яких: 12 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 900 грн, сума заборгованості за відсотками (а.с. 18).
Пізніше, 16.11.2023 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 22474-11/2023, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 3 000 грн, строком на 360 днів до 24.10.2024, процентна ставка 2,5 % в день (п. 1.1, 1.2, п.п. 1.4.1) (а.с. 19-21).
Відповідно до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 22474-11/2023 «Графік платежів», який підписаний відповідачкою електронним підписом, загальна вартість кредиту становить 30 000 грн (а.с. 22).
29.04.2024 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29042024, відповідно до якого ТзОВ «Аванс Кредит» відступило позивачу право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 22474-11/2023 та згідно з витягом з реєстру боржників від 29.04.2024 до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 44004-10/2023 в розмірі 14 325 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 325 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 24-27, 28).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 22474-11/2023, загальна сума заборгованості за період з 29.04.2024 по 30.11.2024 становить 14 325 грн, з яких: 3 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 325 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 29).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.
Отже, договори про надання фінансового кредиту підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою ОСОБА_1 таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
Відповідачка, зазначаючи в апеляційній скарзі про відсутність доказів про отримання нею кредитів, не надала жодних доказів на підтвердження цього, зокрема не зверталася до суду із позовом про визнання цих договорів недійсними або до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій, не надала відомостей щодо неналежності їй банківської картки, зазначеної у договорах, або виписки з рахунку, з якого б вбачалось не отримання коштів тощо.
У справі, що переглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.
Тож, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
За договорами факторингу № 21032024 від 21.03.2024 та № 29042024 від 29.04.2024, позивач отримав право вимоги за оскарженими кредитними договорами № 44004-10/2023 та № 22474-11/2023. Вказане підтверджується відповідними витягами з реєстрів боржників.
Отже, позивач належними та допустимими доказами довів перехід права вимоги від первісного до нового кредитора за вказаними договорами.
Задовольняючи позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про надання позивачем належних та допустимих доказів укладення відповідачем кредитних договорів, враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону.
Що стосується посилання апелянта на неправомірність нарахування відсотків у зазначеному розмірі, то колегія суддів звертає увагу на таке.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. 
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
Кредитний договір № 44004-10/2023 від 31.10.2023 укладений строком на 360 днів. Дата погашення кредиту – 24.10.2024. Позивач просив стягнути заборгованість за період з 21.03.2024 по 30.11.2024, тобто поза межами строку кредитування.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом. З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про застосування до вказаних правовідносин зазначеного вище закону. 
За таких обставин апеляційний суд, реалізуючи свій процесуальний обов`язок уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за відсотками за кредитним договором № 44004-10/2023 від 31.10.2023, укладеним між сторонами.
Розмір процентної ставки 2,5% за період договору з 21.03.2024 по 22.04.2024 узгоджується із Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а тому розмір заборгованості за відсотками за вказаний період становить 9 900 грн (12 000 грн х 2,5% х 33 дні) .
З 23.04.2024 по 20.08.2024 відсоткова ставка згідно положень закону становить 1,5% на день та становить (12000 х 1,5% х120 днів) = 21 600 грн.
За період з 21.08.2024 по 24.10.2024 сума заборгованості за відсотками становить (12 000 грн х 1% х 65 днів) = 7 800 грн.
Загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками становить за вказаним кредитним договором становить 9900+21600+7800=39 300 грн. 
Однак, зважаючи на позицію позивача та здійснення ним розрахунку за відсотками за вищевказаним кредитним договором в розмірі 36 900 грн, суд при розгляді справи не вправі здійснювати таке нарахування, оскільки вказане слід вважати виходом за межі позовних вимог.        
Апелянтом також оскаржено заборгованість за відсотками за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 3 000 грн, строком на 360 днів до 24.10.2024. Позивачем розраховано заборгованість за період з 29.04.2024 по 30.11.2024, тобто також поза межами строку кредитування.
Враховуючи викладене, заборгованість за відсотками за договором № 22474-11/2023 за період з 24.09.2024 по 20.08.2024 становить (не більше 1,5%) (3000 грн х 1,5% х114 днів) = 5130 грн.
За період з 21.08.2024 по 24.10.2024 (не більше 1%) (3000 грн х 1% х 65 днів) = 1950 грн. 
Таким чином загальна сума заборгованості за відсотками за договором становить (5130 + 1950) = 7 080 грн.
Отже, суму заборгованості за відсотками за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023, визначену судом першої інстанції, необхідно зменшити з 11 325 грн до 7 080 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою ст.367 цього Кодексу визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції має можливість вийти за межі доводів апеляційної скарги, але за межі позовних вимог апеляційний суд вийти не може.
З огляду на диспозитивність цивільного судочинства, суддів уважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги, рішення суду в частині визначення суми заборгованості за відсотками за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023 змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023 у розмірі 10 080 грн, з яких 3000 грн – заборгованості за основною сумою боргу, 7080 грн – заборгованості за відсотками.
Розподіл судових витрат.
Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково на 65%, тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1981,93 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково на 7%, тому судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 215 грн підлягає стягненню на корись відповідача.
Шляхом взаємозаліку зазначених сум з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1766,93 грн (1981,93 грн – 215 грн).
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 31 березня 2025 року в частині визначення суми заборгованості за відсотками за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023 змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції: стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість «за кредитним договором № 22474-11/2023 від 16.11.2023 у розмірі 10 080 (десять тисяч вісімдесят) гривень, з яких: 3000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 7 080 грн заборгованості за відсотками.
Розподіл судових витрат в суді першої інстанції змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1766,93 грн витрат по сплаті судового збору.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                В.А. Девляшевський
Судді:                                                                        Л.В. Василишин
                                                                               І.О. Максюта

Повний текст постанови складений 23 червня 2025 року.