Номер провадження: 33/813/1307/25
Номер справи місцевого суду: 504/261/25 
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
Іменем України
30.06.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А., 
за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду 
апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Холостенко Андрія Володимировича 
на постанову Доброславського районного суду Одеської області від 13 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Доброславського районного суду Одеської області від 13 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Холостенко А.В. просить постанову Доброславського районного суду Одеської області від 13 травня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутність складу адміністративного правопорушення, зазначаючи, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та винесеною без врахування всіх обставин справи, без належної оцінки наявним в матеріалах доказам.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що працівниками поліції, звертаючись до ОСОБА_1 із вимогою щодо проходження огляду на стан сп`яніння, жодних документів на прилад Драгер (інструкції, сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку) та про порядок застосування даного технічного засобу проінформовано не було, у зв`язку із чим в останнього виникли відповідні сумніви щодо законності використання приладу Драгер, в тому числі й справжності мундштуків до приладу, що й стало підставою відмови від проходження огляду на місці. Також стверджує, що не погодився проходити огляду на стан сп`яніння в запропонованому поліцейськими закладі охорони здоров`я, оскільки Одеська обласна клінічна лікарня немає дозволу на проведення такого огляду та ОСОБА_1 є працівником даного лікарні.
Скаржник також посилається на порушення працівниками поліції вимог чинного законодавства під час складення адміністративних матеріалів, оскільки особі не роз`яснено його права, передбачені Конституцією України та КУпАП, що призвело до підпису неправомірно складених документів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стверджує, що під час керування ОСОБА_1 транспортним засобом останній не перебував в стані алкогольного сп`яніння, адже алкоголь (одна пляшка пива обсягом 1 літр) за період часу понад 6 годин був виведений з його організму, при цьому останнім постійно використовував аерозоль для освіження рота на спиртовій основі, з огляду на збої у роботі шлунку, що не заборонено умовами використання приладу Драгер. 
В судове засідання 30 червня 2025 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник – адвокат Холостенко А.В., будучи повідомлені щодо дати, часу та місця розгляду справи, не з`явилися. 
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №212180 від 03 січня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 січня 2025 року; поясненнями свідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди – ОСОБА_4 та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; відеозаписом, долученим до матеріалів справи.
Апеляційний суд погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212180 ОСОБА_1 03 січня 2025 року в с. Фонтанка по вул. Чехова, 1/1 близько 17 год 00 хв керував транспортним засобом Toyota Highlander, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, положеннями даної статті передбачена відповідальність водіїв також у випадку відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Факт керування вказаним в протоколі транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 не заперечується та підтверджується наявними матеріалами справи, з яких також вбачається складення відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212266 за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Оскаржуваною постановою Доброславського районного суду Одеської області від 13 травня 2025 року провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за спливом строків визначених ст. 38 КУпАП, в даній частині постанова особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди не оскаржується. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме - рапорту працівника поліції від 03 січня 2025 року, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири транспортного засобу Kia sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , з яким відбулося зіткнення авто під керуванням ОСОБА_1 , отримали тілесні ушкодження ( ОСОБА_7 – закрита травма грудної клітини, забій правого колінного суглобу, рвана рана правого голіностопу; ОСОБА_8 – закритий перелом переносиці, забій правої гомілки) та доставлені до обласної лікарні, що також підтверджується наявними письмовими пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та безпосередньо постраждалих.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, а саме п. 8 розділу 1 визначено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. З огляду на вищевикладені обставини подій та, зважаючи на вказані положення Інструкції, підстави для звернення працівників поліції до особи із вимогою, в тому числі й обов`язок ОСОБА_1 , як водія вказаного в протоколі транспортного засобу, пройти відповідний огляд на стан сп`яніння є законними, що в свою чергу також передбачено й положеннями Правил дорожнього руху України, обов`язковими до виконання та дотримання всіма учасниками дорожнього руху.
Слід також зазначити, що під час повідомлення працівників поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме – запаху алкоголю з порожнини рота, та звернення із вимогою про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що відповідно зафіксовано на долучений до матеріалів справи відеозапис подій, останній будь-яких зауважень чи заперечень щодо тверджень поліцейських не зазначав, в тому числі й щодо використання аерозолю, на що посилається скаржник безпосередньо в апеляційній скарзі. Натомість, ОСОБА_1 на запитання поліцейського щодо вживання алкогольних напоїв повідомив, що перед виїздом вживав пляшку пива (18 год 06 хв відео). 
З вказаного відеозапису також вбачається звернення працівника поліції до особи із вимогою щодо проходження огляду на стан алкогольного сипіння, а саме дослівно «до медичного закладу для перевірки стану сп`яніння їхати будете?» (18 год 06 хв 37 сек), на що останній зазначив дослівно «відмовляюся» (18 год 06 хв 40 сек), при цьому будь-яких зауважень та причин відмови від проходження такого огляду, на які посилається скаржник безпосередньо в апеляційній скарзі, останніми не зазначалося, в письмових поясненнях, долучених до матеріалі справи, наведені підстави відмови також не містяться. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі й повідомлення про фак вживання алкогольних напоїв перед виїздом (особа не конкретизувала точний час вживання неалкогольних напоїв, які наведені в апеляційні скарзі) також підтверджується письмовими поясненнями свідків такої відмови, наявність яких та фіксації відомостей про них міститься, в тому числі й на долученому відеозаписі, що відповідно спростовує доводи апеляційної скарги в даній частині.
Відповідно до п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо відсутності повного безперервного відеозапису подій відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в тому числі й в присутності свідків, пояснення яких зафіксовані та долучені до матеріалів справи. Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП в свою чергу визначено, що адміністративна відповідальність передбачена також й у випадку відмови особи від у випадку відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
При цьому, звертаючись до особи із пропозицією проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сипіння, працівником поліції не конкретизовано до якого саме закладу охорони здоров`я буде доставлено особу для огляду, а ОСОБА_1 в свою чергу не зазначено та не наведено відповідних підстав відмови від проходження огляд в медичному закладі, на які містяться посилання безпосередньо в апеляційній скарзі.
Слід зауважити також, що сама по собі наявність в складеному працівниками поліції направленні на огляд водія транспортного засобу помилкового зазначення закладу охорони здоров`я не свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи на наявність відео фіксації пропозиції поліцейського щодо проходження огляду у медичному закладі та відмови ОСОБА_1 від проходження даного огляду, що в тому числі зафіксовано й поясненнями свідків такої відмови, у зв`язку із чим відповідні доводи апеляційної скарги також відхиляються апеляційним судом. Посилання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на не роз`яснення особі його прав та обов`язків передбачених положеннями ст. 268 КУпАП та ст. Конституції України також не заслуговують на увагу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить підпис останнього про ознайомлення зі змістом даного протоколу, в тому числі й в графі роз`яснення його прав.
Натомість, вимогами ПДР України в свою чергу чітко визначено, що водій зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, в тому числі й п. 2.5 щодо обов`язку на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З огляду на наявність в матеріалах справи копії посвідчення водія ОСОБА_1 останній, як водій з достатнім стажем, був обізнаний щодо наявності таких вимог Правил та відповідно обов`язку щодо їх дотримання. При цьому, п. 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Посилання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Холостенко А.В. на ненадання працівниками поліції жодних документів на прилад Драгер (інструкції, сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку), із пропозицією щодо проходження огляду на якому також зверталися працівники поліції до ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, з огляду на положення п. 5 розділу 2 Інструкції № 1452/735, згідно яких сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається особі лише на її вимогу. Доказів на підтвердження звернення особи із відповідною вимогою до працівників поліції та відмова останніх у надання таких документів в матеріалах справи відсутня.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги, оскільки зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, із врахуванням ст. 36 КУпАП, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Доброславського районного суду Одеської області - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргузахисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Холостенко Андрія Володимировича – залишити без задоволення.
Постанову Доброславського районного суду Одеської області від 13 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова