Справа № 461/6886/24                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М 
Провадження № 22-ц/811/868/25                         Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Провадження №22-ц/811/1046/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                29 липня 2025 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Гаврилюк Я.Ю.,
з участю: представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Качмарик Б.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2025 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення коштів в порядку спадкування,

встановив:
У серпні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми нарахованої та невиплаченої пенсії, відповідно до часток у спадковому майні: 42134 грн. 47 коп. – на користь ОСОБА_3 та 294941 грн. 30 коп. – на користь ОСОБА_2 .
Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі №380/2554/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.04.2019 року перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_4 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №С/8287 від 30.09.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2023 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №380/7270/23 та прийнято постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_4 пенсію, виходячи з 91% сум грошового забезпечення, з моменту звернення з відповідною заявою з 12.10.2022 року. 
Зазначали, що відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №1300-5902-8/100689 від 06.06.2024 року, ОСОБА_4 за життя нараховано, але не виплачено 332236 грн. 33 коп. на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року  у справі №380/2554/23 та 4939 грн. 44 коп. на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2023 року у справі №380/7270/23. 
Вказували, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . 
Після смерті ОСОБА_4 , 28.06.2024 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сосновської О.Я. для оформлення спадщини. 
Приватним нотаріусом Сосновською О.Я. 19.06.2024 року видано довідку про те, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 за законом і за заповітом є його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 . 
Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №17641/18406/А-52/8-1300/24 від 15.07.2024 року, доплати, обчислені ОСОБА_4 на виконання судових рішень, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зможуть отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати їм пенсії, які були нараховані померлому. 
Позивачі вважають, що прийнявши спадщину, мають право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії, відповідно до часток кожного з них у спадковому майні.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь  ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію у розмірі 294941 грн. 30 коп.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь  ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію у розмірі 42134 грн. 47 коп.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в дохід держави судовий збір у розмірі 3370 грн. 76 коп.
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року заяву представника позивача – адвоката Вовчак Р.Я. в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1250 грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь  ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8750 грн.
Обидва судові рішення оскаржив відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, просить їх скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивачів.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишились неодержаними у зв`язку з його смертю. 
Зауважує, що такий підхід до врегулювання даних правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
За позицією відповідача, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні правовідносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права.
Наголошує, що в даному випадку, право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально встановлений законом порядок, який визначений виключно статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Зазначає, що за приписами статті 61 вказаного Закону, оспорювана сума не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Додає, що зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Відтак, спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Звертає увагу, що вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 травня 2023 року у справі №420/288/21, від 01 травня 2023 року у справі №520/926/21, від 27 вересня 2023 року у справі №420/16546/21, від 05 грудня 2023 року у справі №420/18164/21.
Додає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та не знаходяться на його рахунках, тому виконання судового рішення в повному обсязі можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.
Також відповідач зазначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Наголошує, що при визначені суми компенсаційних витрат, понесених адвокатом, суд повинен враховувати критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг 
Зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані: договір про надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Звертає увагу, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Додає, що позовна заява складена з урахуванням висновків Верховного Суду та судової практики, на які представник позивачів посилається та які є в загальному доступі, а відтак, не містить значної складності та витраченого часу.
Вважає, що з урахуванням категорії справи, її складності та інших критеріїв, які ставляться до оцінки даного виду судових витрат, присуджений позивачам розмір таких витрат – 10000 грн., є завищеним.
Сторона позивачів подала відзиви на апеляційні скарги, в яких заперечує доводи та вимоги апелянта. 
Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційних скарг, заперечення сторони позивачів, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі  №380/2554/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.04.2019 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_4 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704, згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №С/8287 від 30.09.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ХВ 50570 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі  №380/2554/23, заборгованість становить 332236 грн. 33 коп. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2023 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №380/7270/23 та прийнято постанову якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_4 пенсію, виходячи з 91% сум грошового забезпечення, з моменту звернення з відповідною заявою з 12.10.2022 року.
Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ХВ 50570 на підставі вказаного судового рішення, заборгованість становить 4839 грн. 44 коп. 
Згідно з листом юридичного управління Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №1300-5902-В/100689 від 06.06.2024 року, сума доплати ОСОБА_4 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі №380/2554/23 становить 332236 грн. 33 коп., а на виконання судового рішення у справі №3380/7270/23 – 4939 грн. 44 коп.
06.02.1970 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, зареєстрований Львівським палацом одружень, актовий запис №331, ОСОБА_5 у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 .
ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №5507.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.10.2023 року, актовий запис №6264.
На підставі заповіту, посвідченого 28.07.2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сосновською О.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №2859, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав своєму синові ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сосновської О.Я. від 19.06.2024 року, спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 за законом і заповітом є: його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.05.2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сосновською О.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №1975, спадкоємцю ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку спадкового майна.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22.05.2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сосновською О.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №1976, спадкоємцю ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину на 7/8 частки спадкового майна.

У відповідь на заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 28.06.2024 року, управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом №17641-18406/А-52/8-1300/24 від 15.07.2024 року повідомило, що ОСОБА_4 на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі №380/2554/23 та від 15.09.2023 року у справі №380/7270/23, які набрали законної сили, відповідно, 15.04.2023 року та 15.09.2023 року, проведені відповідні перерахунки пенсії в порядку, встановлених судовими рішеннями. Доплати, обчислені ОСОБА_4 на виконання судових рішень, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зможуть отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати їм пенсії, які були нараховані померлому.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За приписами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, 
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Згідно зі статтею 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Верховний Суд у постанові від 14.02.2022 року у справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст.1227 ЦК України доводить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст.1227 ЦК) та додаткового юридичного факту – смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї – спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст.1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст.1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (ст.1281 ЦК). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.
Положення ч.ч.2, 3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.09.2020 року (справа №428/6685/19).
Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно зі ст.46 цього ж Закону, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що спадщина є сукупністю прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.
Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити).
Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 не було виплачено нараховану, згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі  №380/2554/23 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2023 року у справі №380/7270/23, пенсію у розмірі 332236 грн. 33 коп. та 4839 грн. 44 коп. грн., що сумарно становить 337175 грн. 77 коп., а оскільки ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка, яка прийняла спадщину, а ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька, який прийняв спадщину, тому вищевказані пенсійні виплати увійшли до складу спадщини.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язане виплатити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недоотриману ОСОБА_4 за життя суму пенсії, яка була йому нарахована, в розмірі 337175 грн. 77 коп., відповідно до часток кожного з них у спадковому майні. Інших осіб (членів сім`ї, спадкоємців), які б звертались до відповідача з такою вимогою, немає.
Вказаний підхід також застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.10.2019 року у справі №355/323/17, від 16.12.2020 у справі №428/12730/19, де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка, вказав, що аналіз ст.ст.1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив із того, що визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте, не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. При цьому, позивач, як спадкоємець за законом, в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові з посиланням на вимоги статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з огляду на наступне.
Відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.
Норми статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки прямо суперечать статті 1227 ЦК України та вказаним вище спеціальним нормам пенсійного законодавства з цього питання.
Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши, що суми доплат до пенсії, що належали ОСОБА_4 , залишилися неодержаними ним у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що його дружина – ОСОБА_3 та син – ОСОБА_2 успадкували належні спадкодавцю суми доплат до пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України.
Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті вирішення даного спору, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду, то колегія суддів виходить з наступного.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються  у разі задоволення позову – на відповідача,  у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).
З матеріалів справи встановлено, що в позовній заяві позивачі вказали про попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження яких зобов`язувалися подати протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення в справі, та заявили про це до закінчення судових дебатів у справі.
У встановлений процесуальним законом строк позивачі подали докази понесених витрат, зокрема: договори про надання правничої допомоги від 15.05.2024 року та від 19.06.2024 року; акти наданих послуг до договорів; рахунки про оплату наданих послуг.
Таким чином, ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про присудження позивачам за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу, визначивши розмір таких з урахуванням вимог співмірності, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.
Отже, підстав для скасування чи зміни додаткового рішення суду також немає. 
У зв`язку з наведеним, апеляційні скарги відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення – залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 лютого 2025 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 04 серпня 2025 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко

Судді:                                                  С.М. Копняк

                                А.В. Ніткевич