ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 р. 	Справа № 520/14763/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 р. (ухвалене суддею Мельниковим Р.В.)  по справі № 520/14763/24
за позовом                ОСОБА_1  
до                Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції                        
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
   
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в якому просила: визнати протиправними дії Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції  щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 24.02.2022  р. по 31.05.2022 р. додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022  р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; визнати протиправними дії державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ: 08564587, вулиця Полтавський шлях, 99, м. Харків, 61093) щодо відмови ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у видачі грошового атестату;  зобов`язати державну установу «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в період з 24.02.2022 р. по 31.05.2022 р. додаткову винагороду у розмірі 30000  грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022  р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням проведених раніше виплат, в розмір 95459,29 грн.;  зобов`язати Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції видати ОСОБА_1 грошовий атестат, оформлений відповідно до вимог розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 р. № 925/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 р. за № 377/31829 за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 р.  позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дій Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 24.02.2022 р. по 31.05.2022 р.  додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022  р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у належному розмірі;  зобов`язано Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції  нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 р. по 31.05.2022  р., з урахуванням проведених раніше виплат; визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції  щодо видачі ОСОБА_1 грошового атестату; зобов`язано Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції видати ОСОБА_1 грошовий атестат, оформлений відповідно до вимог розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 р. № 925/5, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.
Не погодившись із рішенням     суду першої    інстанції  відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 р.  та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України  та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивачкою не надано доказів  належного уповноваження  Волкова К.Ю. на  вчинення будь-яких процесуальних дій від імені ОСОБА_1 .
Позивачка подала  до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними   в справі матеріалами.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.09.2011 р. по 01.04.2024 р. проходила службу у Державній кримінально-виконавчій службі України безперервно, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 .
Наказом Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції  № 59/ОС, позивачку 01.04.2024 р. звільнено  зі служби в Державній кримінально-виконавчій служби України з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму та охорони Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», вислуга років на день звільнення складає у календарному обчисленні - 12 років 06 місяців 08 днів, у пільговому - 16  років 8 місяців 10 днів.
20.04.2024 р. позивачка  звернулася до  відповідача з заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р.  № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в подальшому – Постанова № 168) за лютий, березень, квітень, травень 2022 року, що підтверджується заявою від 20.04.2024 р. 
За результатами розгляду вищевказаної заяви відповідачем   позивачці надано довідку від 03.05.2024 р.  про отримання додаткової винагороди на виконання Постанови №168 за період з 24.02.2022 р. по 31.05.2022 р., згідно із якою позивачці нараховано та виплачено 24540,71 грн., зокрема: за лютий 2022 року – 892,86 грн.; за березень 2022 року – 7258,06 грн.; за квітень 2022 року – 8083,34 грн; за травень 2022 року – 8306,45 грн., що підтверджується листом відповідача від 03.05.2024 р. № 12/9/4/24/Т-4/Бр з додатком-довідкою від 03.05.2024 р. 
20.04.2024 р. позивачка  звернулася до  відповідача з заявою про видачу грошового атестату, оформленого відповідно до вимог розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби країни, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 р. № 925/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 за №377/31829 (далі - Порядок №925/5) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, що підтверджується заявою позивача від 20.04.2024 р.
За результатами розгляду вищевказаної заяви відповідачем   позивачці надано грошовий атестат видається особі рядового чи начальницького складу, звільненій зі служби з правом на пенсію, що підтверджується листом відповідача від 03.05.2024 р.  № 12/9/5/24/Т-5/Бр.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом. 
Задовольняючи  позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідачем протиправно не  виплачено позивачці додаткову винагороду в розмірі 30000 грн.  та не  видано 
грошовий атестат.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
          Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV (в подальшому – Закон № 2713-IV).
Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону (ч. 1 ст.  14 Закону   № 2713-IV).
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону № 2713-IV, умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Згідно із ч. 5 ст. 23 Закону   № 2713-IV, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017   № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 р.   № 925/5, яким передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
При виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022  р.  № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України ухвалено постанову від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в пункті 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3  Постанови № 168  Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
Пунктом 5 Постанови № 168 визначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2023 р.   внесені зміни до пункту 1 постанови № 168, доповнивши абзац перший після слів "та поліцейським" словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка". Зазначена постанова застосовується з 24.02.2022 р.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204-р "Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка"" затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", до якого входить, зокрема, Харківська область.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022  р.  № 793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови № 168:  в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";  пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: "Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення";  доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що   особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, до яких відноситься позивач, мають право на додаткову винагороду в розмірі 30000  грн.  пропорційно в розрахунку на місяць.
Верховним Судом в рішенні від 06.04.2023 р. у зразковій справі № 260/3564/22 (Пз/990/4/22), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 р., викладений наступний висновок:  зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 змін до постанови Кабінету Міністрів України № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди "до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць" замість "30 000 гривень щомісячно" не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом "пропорційність" із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця;  указані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права особи на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн на місяць, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 168 у первинній редакції, тому суд відхиляє доводи позивача щодо недопустимості застосування постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 для вирішення цього спору.
Таким чином, у справі № 260/3564/22 Верховним Судом та Великою Палатою Верховного Суду сформульовано однозначний висновок, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць, відповідно до Постанови № 168 залежить від пропорційності відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Судовим розглядом встановлено, що  з 24.02.2022 р.   по 31.05.2022 р., позивачка працював в Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Відповідно до  довідки про відпрацьовану позивачем кількість годин за кожен місяць,    відповідачем   розраховано позивачеві додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168, виходячи з відпрацьованих годин за добу та, в загальному, з відпрацьованих годин за спірний період.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним  способом захисту прав  позивача є зобов`язання Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022  р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 р. по 31.05.2022 р., з урахуванням проведених раніше виплат.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1  про визнання протиправними дій Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо відмови позивачці у видачі грошового атестату суд апеляційної інстанції  зазначає наступне.
Наказом Міністерства юстиції України № 925/5 від  28.03.2018   р. затверджено  Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (в подальшому – Порядок № 925/5.
Розділом IV Порядку № 925/5 встановлено, що у разі переміщення (вибуття, прибуття) осіб рядового або начальницького складу органів та установ, курсантів та слухачів навчальних закладів Державної кримінально-виконавчої служби України право на отримання грошового забезпечення дає грошовий атестат за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.
Грошовий атестат видається в усіх випадках переміщення по службі особи рядового чи начальницького складу до іншого органу або установи, у тому числі у разі направлення до навчальних закладів та наукових установ на навчання, для подальшого проходження служби до військових формувань і правоохоронних органів, а також у разі відрядження до державних органів із залишенням на службі.
Якщо грошовий атестат за будь-яких обставин під час вибуття не було видано, фінансовий підрозділ органу або установи, де отримувала грошове забезпечення особа рядового чи начальницького складу, зобов`язаний протягом 14 календарних днів після вибуття особи рядового чи начальницького складу надіслати цей документ до її нового місця служби.
Особі, яка прибула до нового місця служби і не надала грошового атестата (у зв`язку із втратою або з інших причин), грошове забезпечення виплачується, починаючи з першого числа місяця, наступного за поточним, на підставі рапорту, у якому особа, яка прибула, зазначає причину неподання грошового атестата. Одночасно керівник фінансової служби запитує дублікат грошового атестата за колишнім місцем служби зазначеної особи. У разі невідповідності даних рапорту та дубліката грошового атестата здійснюється перерахунок грошового забезпечення, яке було видано.
Грошовий атестат видається особі рядового чи начальницького складу під підпис у журналі реєстрації грошових атестатів за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.
Номер грошового атестата повинен відповідати порядковому номеру запису у журналі реєстрації грошових атестатів.
У грошовому атестаті особа рядового чи начальницького складу своїм підписом підтверджує правильність записів щодо проведених розрахунків.
Грошовий атестат заповнюється розбірливо, підписується керівником органу або установи (особою, ним уповноваженою), звідки звільняється (переводиться) особа рядового чи начальницького складу, керівником відповідного фінансового підрозділу та скріплюється печаткою.
Грошовий атестат без печатки, підписів керівника відповідного органу або установи, керівника фінансового підрозділу цього органу або установи, особи рядового чи начальницького складу та з виправленнями, некоректно заповнений або заповнений олівцем вважається недійсним і як підстава для зарахування на грошове забезпечення не приймається.
У разі отримання органом або установою грошового атестата особи рядового чи начальницького складу, яка переведена до нового місця служби, фінансовий підрозділ цього органу або установи надсилає підтвердження про його отримання до попереднього місця служби цієї особи.
Відповідальна посадова особа органу чи установи, який (яка) видав(ла) грошовий атестат, після отримання підтвердження про отримання грошового атестата робить відмітку про його отримання в журналі реєстрації грошових атестатів.
Особі рядового чи начальницького складу, звільненій зі служби з правом на пенсію, грошовий атестат особисто не видається, а після оформлення надсилається підрозділом органу чи установи, уповноваженим на організацію пенсійного забезпечення та соціального захисту осіб рядового і начальницького складу, разом з іншими документами, перелік яких визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402.
Особам рядового та начальницького складу, звільненим зі служби без права на пенсію, грошові атестати, оформлені відповідно до вимог цього розділу, видаються за вимогою цих осіб у встановленому порядку.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що видача грошових атестатів належить до компетенції органу Державної кримінально-виконавчої служби України, в якому  позивачка проходила службу.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка звернулася до відповідача з письмовою заявою про видачу грошового атестата, відповідно до вимог Порядку № 925/5.
Проте, доказів надання відповідачем  вказаного грошового  атестата матеріали справи не містять. 
Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивачки є   зобов`язання  відповідача  видати ОСОБА_1 грошовий атестат, оформлений, відповідно до вимог розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 №925/5, за формою, згідно із додатком 2 до цього Порядку.
Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції не враховано, що  наданий  представником позивачки до суду першої інстанції ордер  на надання правничої допомоги не відповідає встановленій формі ордера та чинному законодавству, суд апеляційної інстанції  вважає помилковими оскільки подання адвокатом ордера через модуль підсистеми «Електронний суд» без окремого власноручного («фізичного») чи електронного підпису, у вигляді додатку до позовної заяви, є належним доказом підтвердження повноважень представника позивача.
Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального  права, викладений в постанові Верховного Суду  від  21.05.2025 р. у справі № 388/2167/24.
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського   окружного адміністративного суду від 20.02.2025 р.   –  без змін, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.  243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 р. по справі № 520/14763/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін