ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

29 липня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/12/25
Головуючий у першій інстанції - ДАВИДЧУК Д. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1081/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді - Шарапової О.Л.,
суддів - Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,
з участю секретаря: Шапко В.М.,

Сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,
відповідач: ОСОБА_1 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року, суддя Давидчук Д.П., місце постановлення рішення - місто Прилуки.

                                         В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 75187212 від 25.08.2021 у розмірі 26 739,46 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір №75187212, відповідно до якого товариство перерахувало на банківський картковий рахунок позичальника суму позики в розмірі 7 850,00 грн, а позичальник зобов`язалась повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити проценти від суми позики. 
27.01.2022 на підставі договору факторингу право вимоги перейшло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Вердикт Капітал», в тому числі і за кредитним договором №75187212.
Надалі 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором позики №75187212.
Тому, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 26 739,46 грн, з яких 7 850,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 745,80 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 125,60 грн - інфляційні збитки, 18,06 грн - нараховані 3% річних. Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №75187212 від 25.08.2021 у розмірі 12 536,45 грн грн та 1 135,62 грн у відшкодування сплаченого судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з неї на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 536,45 грн та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що позов був поданий після закінчення карантину, але в період дії воєнного стану, є необґрунтованим, адже запровадження в Україні воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення пропущених строків звернення до суду у всіх без винятку випадках та без з`ясування які саме обставини, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні спричинили пропуск строку звернення до суду з позовом. Крім того, позивач не надав до суду клопотання про поновлення строку позовної давності та не повідомив які саме обставини пов`язані з карантинними обмеженнями унеможливили своєчасне звернення до суду.

ТОВ «Коллект Центр» у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить в її задоволенні відмовити в повному обсязі та залишити без змін рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 25.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75187212 від 25.08.2021, предметом якого є позика у розмірі 7 850,00 грн, надана строком на 30 днів (дата повернення  позики, останній день - 24.09.2021), процентна ставка (базова) - 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день % (не застосовується в період карантину) - 2,70 %, пеня % день (не застосовується в період карантину) - 2,70%. Орієнтовна загальна вартість позики - 12 536,45 грн (а.с. 34).
Відповідно до пункту 1 договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Також в матеріалах справи міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до Договору позики №75187212 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 25.08.2021 яка підписана відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором nAicsgx23U (а.с. 34 зворот).
Згідно з довідкою № КД-000001484/ТНПП від 24.10.2024 на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 здійснено платіж, датований 25.08.2021 року про перерахування грошових коштів у сумі 7 850,00 грн (а.с. 28). 

27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022, відповідно до якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування прийняти право грошової вимоги, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами позики укладеними між клієнтом і боржниками, які зазначені в Реєстрі боржників. Вказане підтверджується актом приймання-передавання реєстру боржників (а.с. 21-23, 24-25).

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір факторингу №10-01/2023/01, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених договором права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №10-01/2023), актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, реєстром боржників до договору факторингу №10-01/2023, з реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 10/01/2023, виданого ТОВ «Коллект центр», з якого убачається загальна заборгованість ОСОБА_1 , що становить 26 739,46 грн (а.с. 14-16, 16 зворот, 17, 18-19, 48).
Згідно з розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Коллект центр» загальна заборгованість ОСОБА_1 26 739,46 грн, з яких: за відсотками станом на 06.12.2024 становить 18 745,50 грн, за тілом кредиту - 7 850,00 грн (а.с. 26).
Між сторонами виник спір з приводу неповернення грошових коштів, отриманих в кредит.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 520 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно із ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання та вчасно не повернула заборгованість за кредитним договором №75187212 від 25.08.2021 та відсотки, обчислені за ставкою 1,99 % за день користування кредитом, строком 30 днів.
Також суд розрахував заборгованість по відсоткам за укладеним між сторонами договором позики, упродовж встановленого п. 2.2 договору строку його дії, а саме за 30 днів. 
Колегія апеляційного суду погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами Кабінету Міністрів України з цього ж питання. 
В подальшому постановами Кабінету Міністрів України продовжено дію адаптивного карантину на території України до 30 червня 2023 року. Отже карантин в Україні безперервно встановлено з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Судом встановлено, що  з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, а також пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, на день подання позовної заяви, не сплинув.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ґрунтуються на довільному тлумаченні правових норм.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                             Судді: