Справа № 127/18362/25 
Провадження № 33/801/711/2025
Категорія: 307 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач: Рибчинський В. П.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2025 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, 

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 670941 від 05.06.2025 ОСОБА_2 05.06.2025 о 19:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_1 , а саме ображала нецензурною лайкою, принижувала та погрожувала, чим завдала шкоди її психологічному здоров`ю, що призвело до сильної знервованості, тремтіння рук та занепокоєння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2025 року справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_2  закрито в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з такою постановою суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову, якою визнати  ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Про причини своєї неявки суд не повідомила. До початку судового засідання подала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що вона бажає укласти договір з адвокатом про надання правничої допомоги.
Апеляційний суд вважає зазначену заяву про відкладення розгляду справи безпідставною, оскільки ОСОБА_1 ніщо не перешкоджало укласти такий договір з адвокатом до початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому суд розцінює це як намагання затягнути розгляд справи та приходить до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, і такі діяння є умисними.
Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя;  2) колишнє подружжя;  3) наречені;  4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);  5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;  6) особи, які мають спільну дитину (дітей);  7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);  8) дід (баба) та онук (онука);  9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);  10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);  11) рідні брати і сестри;  12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);  13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;  14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;  15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.
Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії  ВАД № 670941 від 05.06.2025 ОСОБА_2 05.06.2025 о 19:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_1 , а саме ображала нецензурною лайкою, принижувала та погрожувала, чим завдала шкоди її психологічному здоров`ю, що призвело до сильної знервованості, тремтіння рук та занепокоєння.
Згідно пояснень, наданих ОСОБА_2 в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції, квартира, в якій вона разом з донькою проживає на праві часткової власності належить їй та її сестрі ОСОБА_1 . ОСОБА_1 в квартирі не проживає, однак періодично з`являється та вчиняє сварки за різними підставами. Востаннє, 05.06.2025 ОСОБА_1 прийшла до квартири в стані алкогольного сп`яніння, почала сварку, ображала та провокувала її та її неповнолітню доньку. Вони викликали працівників поліції, які склали адміністративні протоколи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження обставин та подій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.
Апеляційний суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі з підстав відсутності доказів скоєння адміністративного правопорушення, оскільки невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
В матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_2 дій, які б проявились в умисному заподіянні психологічного насильства щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.
Вимогами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
З урахуванням зазначеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні і апелянтом не наведено доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а сукупністю матеріалів, досліджених у даній справі, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства.
За таких обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про відсутність в діях  ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Керуючись ст.ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2025  року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:                                         В.П. Рибчинський