Номер провадження: 22-ц/813/1997/25 
Справа № 947/32292/23
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 року                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                Назарової М.В.,
суддів:                                          Кострицького В.В., Лозко Ю.П., 
за участю секретаря                    Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в особі свого представника Літвінова Євгена Володимировича
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Петренка В.С. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,             

                                         в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивувало тим, що 17 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50002931, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу – ОСОБА_1 кредит у сумі 195454 грн, що еквівалентно на дату укладання договору 24 280 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб. см рік випуску 2011, а ОСОБА_1 зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.
Відповідно до Кредитного договору про внесення змін/Додаткової угоди № 1 від 11.01.2013 до Кредитного договору № 50002931 від 17.01.2012 Позивачем було надано відповідачеві - ОСОБА_1 . Додатковий кредит у сумі еквівалент 6 555,60 доларів США в українських гривнях, що на дату укладення Додаткового кредиту становило 53 493,70 грн (далі Додатковий кредит). Цільове призначення Додаткового кредиту: сплата страхових платежів за Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.
Позивач зазначає, що за умовами кредитного договору, для забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 передала автомобіль марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб. см рік випуску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 заставною вартістю 244317,50 грн позивачеві у заставу шляхом укладення Договору застави транспортного засобу № 50002931 від 20.01.2012.
Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. В подальшому, рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04.11.2016 у справі № 242/3826/16-ц задоволено позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50002931 від 20.01.2012, стягнуто з відповідачки на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість станом на 24.01.2016 у розмірі 484459,07 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 334454,10 грн: заборгованість за додатковим договором 72175,06 грн: збитки у розмірі 9 390,00 грн, інфляційні витрати у розмірі 68 439,91 грн.
Проте вказане рішення суду в примусовому порядку виконане не було, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернуто стягнення.
Представник позивача вказує на те, що відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС, власником предмету застави, а саме автомобілю марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб. см, рік випуску 2011 з 11.04.2017, є відповідач – ОСОБА_2 , але на момент перереєстрації спірного транспортного засобу на останнього діяла заборона на його відчуження, тому на думку позивача відповідач ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем даного майна, адже придбав його у спосіб, що суперечить закону.
На підставі вказаного та з посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на ч. 1 ст. 19, ст. 17, 27 Закону України «Про заставу», ч. 3 ст. 9, ч. 1, 3 ст. 10, ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 590, 591, 589 ЦК України ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та кредитним договором № 50002931 від 17.01.2012, розмір якої станом на 25.01.2016 становить 484459,07 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 334 454,10 грн; заборгованість за додатковим договором 72175,06 грн: збитки у розмірі 9 390,00 грн, інфляційні витрати у розмірі 68 439,91 грн, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб см, рік випуску 2011, що належить на праві власності  ОСОБА_2  шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з Відповідачів на користь Позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 25000, 00 грн та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково. 
В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та кредитним договором № 50002931 від 17.01.2012, розмір якої станом на 25.01.2016 становить 484459,07 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 334454,10 грн; заборгованість за додатковим договором 72 175,06 грн: збитки у розмірі 9390,00 грн. інфляційні витрати у розмірі 68 439,91 грн, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW модель Golf VI. кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб.см, рік випуску 2011, що належить на праві власності  ОСОБА_2   шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати по сплаті судового збору в розмірі 4304 гривні 45 копійок. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати по сплаті судового збору в розмірі 4304 гривні 45 копійок. В частині інших вимог відмовлено.
03.01.2024 представник ОСОБА_2 – адвокат Ільченко К.Р. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2023 року по цивільній справі № 947/32292/23.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2024 року заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Ільченко К.Р. про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року скасовано і призначено справу до розгляду.
Разом із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2023 року по цивільній справі № 947/32292/23 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у повному обсязі, оскільки він ніколи не був стороною кредитного договору з ТОВ «Порше Мобіліті» і вказаний договір стосується лише ОСОБА_1 . Вказаний договір не породжував та не породжує для ОСОБА_2 будь-яку зміну майнового стану. Зазначає, що він є добросовісним набувачем автомобілю марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , ніколи не приховував, що володіє цим автомобілем та не приховував його, вказує, що він не знав та не міг знати, що у ОСОБА_1 відсутні повноваження щодо розпорядження вказаним автомобілем. При цьому, ТОВ «Порше Мобіліті» не вчиняв дій щодо накладення арешту на вказаний автомобіль у 2017 році, що свідчить про відсутність заперечень щодо розпорядження майном з боку ОСОБА_1 . Таким чином, він - ОСОБА_2 є добросовісним набувачем та відкрито володіє майном більше п`яти років.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в особі свого представника Літвінова Є.В. звернулось до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства задовольнити. Вирішити питання про розподіл судових витрат понесених у зв`язку з розглядом та переглядом справи у суді першої інстанції, а також апеляційної інстанції.
Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було надано жодної юридичної оцінки обставинам справи, на які посилався Позивач та на підтвердження яких Позивач надав відповідні письмові докази, при цьому судом першої інстанції не наведено жодного мотиву відхилення доказів поданих Позивачем.
Зазначає, що 17.01.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50002931. Невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків з повернення кредиту призвело до виникнення заборгованості, яка за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04.11.2016 у справі № 242/3826/16-ц стягнута на користь ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 484459,07 грн.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб.см, рік випуску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 заставною вартістю 244 317,50 грн.
Позивач в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 має право на пред`явлення позовних вимог про звернення стягнення на Предмет застави.
Відповідно до інформації, наданою Головним сервісним центром МВС листом від 04.08.2023 № 31/1272АЗ-16917-2023 власником автомобіля марки VW, модель Golf VI, з 11.04.2017 є ОСОБА_2 .
Тобто, на момент перереєстрації спірного транспортного засобу на ОСОБА_2 діяла заборона на його відчуження, а тому ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем даного майна, адже придбав його у спосіб, що суперечить законодавству.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПоршеМобіліті» – адвокат Івтушок С.В. підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що у позивача немає доказів обтяження спірного автомобіля станом на час набуття на нього права власності відповідачем ОСОБА_2 . Представник ОСОБА_2 - адвокат Ільченко К.Р. апеляційну скаргу не визнала, оскільки заборона на відчуження автомобіля з`явилася лише після подання позову – у 2023 році, що виключає недобросовісність з боку її довірителя.
Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи.
Зокрема, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» повідомлено належним чином і в установленому законом порядку, повістку отримало 24.06.2025 16:18:44 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 141 зв). Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримав 24.06.2025 16:43:46 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 142 зв), ОСОБА_1 , яка має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (тимчасово окупована територія) повідомлялась про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідно до  п. 19 Перехідних Положень ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2025, занесеною до протоколу судового засідання, відзив, поданий представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» повернуто заявнику без розгляду, оскільки поданий після встановленого судом строку. 
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 17.01.2012 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50002931, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу – ОСОБА_1 кредит у сумі 195454 грн, що еквівалентно на дату укладання договору 24 280 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб см, рік випуску 2011, а ОСОБА_1 зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.
Крім того, відповідно до Кредитного договору про внесення змін/Додаткової угоди № 1 від 11.01.2013 до Кредитного договору № 50002931 від 17.01.2012 Позивачем було надано Відповідачеві – ОСОБА_1 додатковий кредит у сумі еквівалент 6555,60 доларів США в українських гривнях, що на дату укладення Додаткового кредиту становило 53493,70 грн.
Цільове призначення Додаткового кредиту: сплата страхових платежів за Договором страхування, укладеним па виконання умов Кредитного договору.
Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, що становлять невід`ємну частину Кредитного договору, розмір платежів, що підлягають сплаті Відповідачем 1 у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в гривні станом на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. В подальшому відповідач – ОСОБА_1 зобов`язалась сплачувати платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у Договорі (ПАТ «Креді Агріколь Банк»),
Згідно з п. 1.4.2. 2.4. 2.5 Умов кредитування, повернення Кредиту/Додаткового кредиту га процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту за Кредитним договором не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого Позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.
Згідно з п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання Відповідача – ОСОБА_1 за цим Кредитним договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного Сторонами Договору застави транспортного засобу № 50002931 від 20.01.2012 р., за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором Відповідачем – ОСОБА_1 було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб см, рік випуску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставною вартістю 244317,50 грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тюріною В.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 155.
Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування у випадку порушення Відповідачем – ОСОБА_1 терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць Позивач має право визнати термін поверненні Кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору.
У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач – ОСОБА_1 зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим ТОВ «Порше Мобіліті» було змушено звернутись до суду за захистом свого порушеного права.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04.11.2016 у справі № 242/3826/16-ц позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50002931 від 20.01.2012 задоволено повністю, стягнуто на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість станом на 24.01.2016 484 459,07 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 334454,10 грн: заборгованість за додатковим договором 72 175,06 грн; збитки у розмірі 9390,00 грн; інфляційні витрати у розмірі 68439,91 грн.
З метою примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04.11.2016 у справі № 242 3826/16-ц ТОВ «Порше Мобіліті» 27.12.2016 отримано відповідний виконавчий лист і та пред`явлено його до виконання.
01.11.2018 приватним виконавцем Підгірним О.С. відкрито виконавче провадження № 57580331, яке було завершено у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.
10.02.2022 Донецьким відділом ДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 68494255, яке також було завершено у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль VW, модель Golf VI, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 на праві власності з квітня 2017 року, а обтяження внесено у 2018 році, тому суд прийшов до висновку, що на момент придбання ОСОБА_2 вказаного транспортного засобу запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, і він набув майно на законних підставах, а відтак є добросовісним набувачем, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, на виконання вимог чинного законодавства та умов укладеного Кредитного договору, Позивач надав Відповідачеві – ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 195 454,00 грн, що еквівалентно на дату укладання Договору 24280,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою та суму додаткового кредиту у сумі еквівалент 6 555,60 дол. США в українських гривнях, що на дату укладення Додаткового кредиту становило 53 493,70 грн для купівлі автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 об`єм двигуна 1390 куб.см, рік випуск) 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 та сплати страхових платежів.
Відповідач, згідно з п. 1.2. Загальних умов, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.
Отже, між Сторонами виникли зобов`язальні правовідносини стосовно надання Відповідачу грошових коштів (кредиту) на умовах зворотності, відплатності, строковості та цільового використання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями п. 1.4.1. Загальних умов Сторони погодили, що повернення Кредиту здійснюється Відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.
За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1.4.2. Загальних умов передбачено, що до 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилає Відповідачу – ОСОБА_1 відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту.
Так, Позивачем, відповідно до п. 1.4.2. Загальних умов, виставлено Відповідачу відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за червень 2014 року - липень 2016 року, які, в порушення викладених норм чинного законодавства та положень укладеного Кредитного договору, залишилися несплаченими, внаслідок чого виникла заборгованість.
Порушенням зобов`язання, згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Невиконання Відповідачем – ОСОБА_1 своїх обов`язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту призвело до виникнення заборгованості у розмірі 334454,10 грн та 72175,06 грн заборгованості за додатковим кредитом, що встановлено в рішенні Селидівського міського суду Донецької області від 04.11.2016 у справі № 242 3826/16-ц (а.с. 41-42 т. 1).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання Відповідача 1 за цим Кредитним договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного Сторонами Договору застави транспортного засобу № 50002931 від 20.01.2012, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором Відповідачем – ОСОБА_1 було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Golf VI. кузов № НОМЕР_1 . об`єм двигуна 1390 куб.см. рік випуску 2011. реєстраційний номер НОМЕР_2 заставною вартістю 244 317,50 грн (а.с. т. 1).
Застава є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.
За рахунок заставного майна, згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором. - неустойку), необхідні виграти на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Наведені норми спеціального закону кореспондуються з приписами ст. 598 ЦК України, якою передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Приписами ч. 1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Нормами ч. 1-2 ст. 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).
Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.
У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 та від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18 (провадження № 61-18857св19).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що на момент перереєстрації спірного транспортного засобу на ОСОБА_2 діяла заборона на його відчуження, а тому ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем даного майна, адже придбав його у спосіб, що суперечить законодавству, спростовується матеріалами справи.
Відповідно до інформації, наданою Головним сервісним центром МВС листом від 04.08.2023 № 31/1272A3-16917-2023, власником автомобіля марки VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1390 куб. см, рік випуску 2011 (Предмета застави) з 11.04.2017 є ОСОБА_2 .
Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях №31/30-20-А3 від 18.12.2023, зазначено, що станом на 18.12.2023 згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2023 по справі № 947/32292/23 був накладений арешт на автомобіль VW, модель Golf VI, кузов № НОМЕР_3 .ZCW177715, відомості щодо інших обмежень накладених на вказаний автомобіль відсутні.
Також проінформовано, що у період з 01.01.2017 по 01.05.2017 згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів 25.08.2016 у ТСЦ №5142 РСЦ МВС в Одеській області на підставі договору купівлі-продажу укладеного у суб`єкта господарювання, який здійснює продаж транспортних засобів та договору комісії, був зареєстрований автомобіль VW, модель Golf VI, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_3 . НОМЕР_4 за ОСОБА_4 та 11.04.2017 у ТСЦ №5142 РСЦ МВС в Одеській області на підставі договору купівлі-продажу та договором комісії № 5545/17/000883 укладених 11.04.2017 у ТОВ «КСН-Сервіс» вказаний вище транспортний засіб, був перереєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 207-209 т. 1).
Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (ТСЦ МВС № 5142) встановлено, що станом на 11.04.2017 будь-які обмеження або обтяження щодо перереєстрації транспортного засобу VW, модель Golf VI, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_3 . НОМЕР_4 згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, були відсутні (а.с. 46 т. 2).
Вказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем зазначеного транспортного засобу.
Таким чином, на час придбання та перереєстрації автомобіля відповідачем ОСОБА_2 , а саме 11.04.2017, не зареєстрована застава в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, будь-які обмеження або обтяження щодо перереєстрації транспортного засобу VW, модель Golf VI, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 були відсутні, тому суд першої інстанції вірно врахував наведене та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, оскільки не знав і за наданих сторонами доказів не міг знати про наявність договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу № 50002931, укладеного 17.01.2012 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 .
Саме представник позивача в суді апеляційної інстанції підтвердив відсутність у позивача доказів обтяження спірної автівки станом на час її набуття відповідачем ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку застава зберігає силу у разі переходу права власності на предмет застави до іншої особи, є безпідставними та такими, що не впливають на правильність вирішення справи, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу запис щодо обтяження Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, позивач набув майно на підставі договору купівлі продажу та договором комісії № 5545/17/000883 від 11.04.2017, тому є добросовісним набувачем, а підстави для звернення стягнення на належне йому як добросовісному набувачу майно відсутні.
Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, що вірно зроблено судом, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд
                                       
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в особі свого представника Літвінова Євгена Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 15 серпня 2025 року

Головуючий                                                                              М.В. Назарова

Судді:                                                                              В.В. Кострицький        

                                                                       Ю.П. Лозко