ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/75/25                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 серпня 2025 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Василенка Я.М., 
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

  У С Т А Н О В И В :

До  Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, у якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення  рішення від 28.08.2024 № 0935725-2402-2523-UA74020050000033944.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що нежитлове приміщення використовується  позивачем у сільськогосподарській діяльності та розташоване на земельній ділянці з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства під господарськими будівлями та дворами», а відтак, до спірних правовідносин визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки не застосовується. Позивач вважає, що нерухоме майно є спорудами призначеними для здійснення сільськогосподарської діяльності, тому, в силу приписів статті 266.2.2  Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування. За таких обставин просить суд визнати протиправним та скасувати  спірне рішення.
07.01.2025 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову, оскільки,  відповідно до даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 381551171 від 05.06.2024, у власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: з 04.03.2009 нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 2523,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26632746. Водночас, станом на 16.01.2025, ОСОБА_1 не подано до Головного управління ДПС у Чернігівській області повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма 20-ОПП), щодо об`єкту нерухомого майна площею 2523,1 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 , тобто підтвердження використання впродовж 2023 року у господарській діяльності та не здача в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання відсутнє. Також, станом на 16.01.2025 до Головного управління ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 не подавав заяву щодо проведення звірки даних по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, документів, які підтверджують належність об`єктів нерухомого майна до відповідного типу об`єктів нерухомого майна, згідно Національного класифікатора ДК 018-2000 «Державного класифікатора будівель та споруд», а також документів на здійснення операцій з постачання сільськогосподарської продукції. Крім того, згідно з податковою декларацією платника єдиного податку за 2023 рік, ОСОБА_1 задекларував здійснення діяльності у звітному періоді за КВЕД: 16.10 «Лісопильне та стругальне виробництво».
У відповіді на відзив позивач не погоджувався з позицією відповідача, викладеною у  відзиві, оскільки підпунктом "ж" підпункту  266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України  визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. 
          Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від  13.05.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 27.08.2025.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
          13.06.2025 до суду від сторони відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, № 381551171 від 05.06.2024, у власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: з 04.03.2009 нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 2523,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26632746.
28.08.2024  ГУ ДПС в Чернігівській області, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту  266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України  визначено суму податкового зобов`язання позивачу по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, який є власником об`єктів нежитлової нерухомості наступним податковим повідомленням-рішенням від 28.08.2024 № 0935725-2402-2523-UA74020050000033944.
Указане податкове повідомлення-рішення направлено позивачу 29.08.2024 засобами поштового зв`язку та отримано позивачем, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення 03.09.2024.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що не встановлено підстав для застосування підпункту  266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки відсутні умови, які передбачають можливість такого застосування, доказів протилежного позивачем не надано та матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, відповідачем правомірно здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо нежитлового приміщення (будівлі та споруди) загальною площею 2523,1 кв.м., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
-          суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та врахував висновки Верховного Суду, які не є релевантними;
-          в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивач використовував належні йому на праві приватної власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній сільськогосподарської діяльності;
-          судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права та нез`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи;
-          суд помилково дійшов до висновку, що висновки Верховного Суду від 23 січня 2025 року у справі № 160/568/24 не є релевантними до правовідносин у даній справі, позивачем зазначено та підтверджено використання будівлі та споруди для ведення сільськогосподарської діяльності.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Так,  Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII  запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом  266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт  266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт  266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до норм підпункту  266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
У свою чергу, підпунктом «ж»  266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Тож, визначальним є те, що, по-перше, об`єкти оподаткування (будівлі, споруди) належать сільськогосподарським товаровиробникам, по-друге, такі об`єкти призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. 
Колегія суддів звертає увагу, що у ПК України поняття «сільськогосподарський товаровиробник» визначено у п. п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14,  за яким, що сільськогосподарський товаровиробник, для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу, юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.
Згідно з положеннями підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України,  платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом  266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України  встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно з підпунктом  266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України,  базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
За змістом підпункту  266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України,  обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Підпунктом «ж»  266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України  (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення
Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.
Згідно з ДК 018-2000, до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) включено клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271). Клас «Будівлі сільськогосподарського призначення» (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. До коду 1271.9 віднесено інші будівлі сільськогосподарського призначення.
Отже, згідно з ДК 018-2000, будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що у  позивача на праві приватної власності перебуває об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: з 04.03.2009 нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 2523,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26632746.
          Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для застосування підпункту  266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки відсутні умови, які передбачають можливість такого застосування, а саме, позивачем не надано доказів подання заяви до контролюючого органу щодо проведення звірки даних по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, документів, які підтверджують належність об`єктів нерухомого майна до відповідного типу об`єктів нерухомого майна, згідно Національного класифікатора ДК 018-2000 «Державного класифікатора будівель та споруд», а також документів на здійснення операцій з постачання сільськогосподарської продукції, у зв`язку з чим, відповідачем правомірно здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки  за нежитлового приміщення (будівлі та споруди) загальною площею 2523,1 кв.м., яке зареєстроване за адресою:  АДРЕСА_1 , загальна площа 2523,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26632746.
          Щодо посилання апелянта на необхідність застосування у спірних правовідносинах висновків наведених у постанові Верховного Суду у справі № 0340/1905/18, то колегія суддів констатує, що ОСОБА_1 не доведено належними та достатніми доказами статус сільськогосподарського товаровиробника для застосування пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком. 
Матеріалами справи не підтверджується, що ОСОБА_1 займається виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання, тобто є саме товаровиробником. 
З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про те, що не встановлено підстав для застосування приписів податкового законодавства, якими визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 і така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку, є цілком обґрунтованим та правильним.
Отже, вимоги апелянта є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування  оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року -  залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                        О.М. Ганечко 

Судді                                                                                                Я.М. Василенко

                                                                                                    В.В. Кузьменко