УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 червня 2025 року
м. Київ
справа № 712/13009/15
провадження № 51-4128 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 лютого 2023 року, ухвалу Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2024 року та постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 8 травня 2025 року, 
установила:
Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 лютого 2023 року, залишеним без змін 21 травня 2024 рокуЧеркаським апеляційним судом, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі- КК).
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (далі - Суд) ухвалою від 8 травня 2025 року залишив без задоволення подану засудженим скаргу, у порядку ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) змінив згадані вирок та ухвалу, закрив на підставі пунктів 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу кримінальне провадження за окремим епізодами і пом`якшив призначене ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191 КК покарання до 3 років позбавлення волі з  позбавленням права обіймати посади, пов`язані з управлінням, розпорядженням, обліком, збереженням матеріальних цінностей на строк 2 роки, а на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнив від відбування основного покарання з випробуванням з  іспитовим строком тривалістю 2 роки і поклав на нього виконання обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 вказаного Кодексу. Постанова Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Попри це ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, в якій знову порушує питання про перевірку за касаційною процедурою рішень місцевого й апеляційного судів, а також просить скасувати постанову Суду від 8 травня 2025 року.
Однак наведена позиція ОСОБА_4 у юридичному аспекті є неприйнятною, адже не ґрунтується на законі.
Як наголосив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 6-рп/2010 від 11 березня 2010 року, правомірним може бути лише одноразове касаційне оскарження.
Порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством (ч. 1 ст. 1 КПК).
Водночас гл. 32 вказаного Кодексу, котрою регламентовано провадження в суді касаційної інстанції, не передбачає процесуальної можливості повторно оскаржити судові рішення в касаційному порядку після ухвалення остаточної постанови Верховним Судом. 
Крім того, за приписами ч. 2 ст. 21, ч. 5 ст. 442 КПК у їх взаємозв`язку постанова Верховного Суду, що набрала чинності в порядку, визначеному цим Кодексом, є остаточною, обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України. Тому її скасування з мотивів та підстав, зазначених скаржником, не допускається.
Звертаючись до Верховного Суду засуджений залишив поза увагою окреслені законодавчі приписи і той факт, що він реалізував своє право на касаційне оскарження вироку й ухвали.
З огляду на викладене всупереч позиції засудженого оспорювані рішення не можуть бути предметом ревізії в  порядку касаційної процедури. Тому немає правових підстав для відкриття касаційного провадження за зверненням ОСОБА_4 . 
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 лютого 2023 року, ухвалу Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2024 року та постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 8 травня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                               ОСОБА_3