ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року                                                     Справа № 924/1351/20 (924/1000/24) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Юрчук М.І. 

секретар судового засідання Кравчук О.В. 

за участю представників сторін:
ОСОБА_1 : адвокат Ярош В.Ю. (в режимі відеоконференції)
ОСОБА_2 : адвокат Керницька О.В. (в режимі відеоконференції)
КП "Агрофірма "Проскурів": керуючий санацією Рудий А.М. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької областi, постановлену 08.11.2024 за результатом розгляду заяви Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" про забезпечення позову немайнового характеру у справі № 924/1351/20 (924/1000/24)
в межах справи № 924/1351/20
за заявою              ОСОБА_1 , с. Грузевиця, Хмельницький район, Хмельницька область
до Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" м. Хмельницький
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Хмельницької області перебуває справа № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" на стадії санації.
06.11.2024 до Господарського суду Хмельницької області разом із позовом надійшла заява Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони до набрання законної сили рішенням суду в цій справі державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м2; об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м2 (вх.№ 05-06/1408/24) /а.с. 1-4/.
08.11.2024 Господарський суд Хмельницької області своєю ухвалою у справі № 924/1351/20 (924/1000/24) у задоволенні заяви Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" (вх.№ 05-06/1408/24) про забезпечення позову відмовив /а.с. 50-52/.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доводи, наведені заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника.
ОСОБА_1 не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24), в якій скаржник просить:
Задовольнити апеляційну скаргу і скасувати ухвалу Господарського суду від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20(924/1000/24).
Прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом введення заборони до набрання законної сили рішенням суду у цій справі № 924/1351/20(924/1000/24) державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м2; об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м2.
Стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу /а.с. 57-60/.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає:
- ОСОБА_1 є основним (з найбільшим розміром грошових вимог) конкурсним кредитором у справі № 924/1351/20 про банкрутство КП "Агрофірма "Проскурів", в межах якої розглядається ця справа позовного провадження та подана до цього позову заява про вжиття заходів забезпечення позову;
- задоволення будь-якого позову до боржника чи відмова у задоволенні позову чи заяви боржника в межах однієї справи про банкрутство, безпосередньо впливає на строк, розмір і можливість задоволення вимог іншого кредитора, яким є автор цієї заяви з урахуванням положень вимог ст. 1 КУзПБ як учасника у справі про банкрутство;
- ОСОБА_1 в межах вказаної справи про неплатоспроможність КП "Агрофірма "Проскурів" неодноразово подавалися різні заяви та клопотання, які судами усіх трьох інстанцій розглядалися по суті у усіх численних справах позовного провадження, де стороною був боржник – КП "Агрофірма "Проскурів";
- тобто ініціюючий процесу кредитор ОСОБА_1 (автор цієї апеляційної скарги) є учасником провадження у цій справі позовного провадження без додаткового постановлення з цього приводу процесуального рішення та відповідно належним скаржником до апеляційної інстанції;
- заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що у чисельних судових спорах у Господарському суді Хмельницької області, починаючи з 2020 року і по теперішній час, існувала велика кількість справ з позовними вимогами КП "Агрофірма “Проскурів" до фізичних осіб родини ОСОБА_3 (батька ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 чи дружини ОСОБА_6 ) чи пов`язаних із ними як бенефіціарними власниками чи керівниками виконавчих органів товариств, якими до прикладу є: ПАТ "Проскурів"; ТОВ "Технопарк Проскурів"; ПрАТ "Холод" і т.д., судом щонайменше задовольнялася заява про забезпечення позову лише з "другого кола";
- тобто після відмов у задоволенні заяви про забезпечення позову, Агрофірмою вигравався у касаційному суді спір, але вже виконувати таке судове рішення не було сенсу і можливості, оскільки Будзінські предмет спору уже "перемістили" на іншого або підробивши предмет спору на інших власників;
- Господарський суд Хмельницької області та Північно-західний апеляційний господарський суд, надаючи невідомо з яких причин "процесуальний імунітет" від забезпечень позовів родині Будзінських, сприяв у поданні нових і нових позовів для того, щоб процесуально "наздогнати" предмети таких позовних вимог і зрештою все ж повернути його законному власнику від підставних осіб родини Будзінських, за двома, а той за трьома ланками судових процесів, в усіх випадках і виключно після завершення касаційного розгляду Верховним Судом;
- так було у справах: 1) № 924/1351/20 (924/995/22); 2) № 924/1351/20 (924/926/23), де одним із основних відповідачів була ОСОБА_2 ; 3) № 924/1351/20 (924/699/20), де відповідачами були юридичні особи, бенефіціарними власниками яких та керівниками виконавчих органів є чоловік та син ОСОБА_2 ;
- щодо кожної із означених вище справ було надано вичерпну та детальну інформацію про необґрунтовані судові рішення як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову чи скасуванні апеляційним судом вжитого судом першої інстанції такого забезпечення, що стало в наступному підставою для подання нових позовів, які усі без виключення були постановлені Верховним Судом на користь КП "Агрофірма "Проскурів";
- судом першої інстанцій під час постановлення оспорюваної ухвали не вірно застосовано юридичну конструкцію ч. 2 ст. 136 ГПК України, де передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом;
- у означених вище справах (правових висновках) Верховного Суду, на які зроблено посилання судом першої інстанції (зазначені у п. 1 підстав постановлення оскаржуваної ухвали), досліджуючи обставини в ракурсі ч. 2 ст. 136 ГПК України, загалом зроблено висновок про те, що (дослівно): "Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову";
- тому заявником зазначено такі обставини з прикладів зазначених судових справ, де стороною була та ж фізична особа, яка є єдиним відповідачем у цій справі із вказівкою на відповідні докази та факти (обставини підтверджені доказами) із означених справ та яким надано оцінку судовими рішеннями, в т.ч. судовими рішеннями Верховного Суду в межах однієї і тієї ж справи № 924/1351/20 про банкрутство КП "Агрофірма "Проскурів", в межах якої розглядалася і ця заява про забезпечення позову;
- незважаючи на наявність вказаних вище судових рішень та означених у них доказів, судом першої інстанції всупереч вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України не враховано іншого правового висновку з приводу розгляду заяв про забезпечення позову, у якому більш детально надано тлумачення і зроблено правовий висновок щодо підстав та припущень, які є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, зокрема, у п.п. 18 та 23 постанови Об`єднаної палати КГС у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 зазначено, що "Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17);
- Верховний Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін”;
- тобто незважаючи на предмет позовних вимог, Верховний Суд зробив правовий висновок не щодо обставин спору, а щодо застосування конкретної норми права, якою є ч. 2 ст. 136 ГПК України, що відповідає змісту і предмету регулювання правовідносин в ракурсі забезпечення позову, як то передбачено ч. 4 ст. 236 ГПК України, де при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду;
-  в даному разі маємо для застосування одну і ту ж норму процесуального закону, яка за вказаним висновком вказує на те, що доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном, не може бути підтверджене доказами припущення, бо припущення не можна підтвердити доказом;
- якщо ж усе ж таки такий доказ є, то це уже не припущення, як того вимагає конструкція ч. 2 ст.             136 ГПК України, а факт конкретної дії відповідача.
За наведених обставин скаржник вважає, що судом першої інстанції допущено порушення як норм матеріального, так і процесуального права, що в силу п. 1-4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та постановлення нового про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 у Господарського суду Хмельницької областi витребувано матеріали справи № 924/1351/20 (924/1000/24), які стосуються заяви про забезпечення позову Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів".
29.11.2024 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи № 924/1351/20 (924/1000/24), які стосуються заяви про забезпечення позову Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів".
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24). Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.01.2025 о 12:00 год. Запропоновано ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали надати письмові пояснення про те, як суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги ОСОБА_1  і які конкретно /а.с. 73-74/.
11.12.2024 (вх. № 5827/24) від представника ОСОБА_1 надійшли пояснення щодо прав та інтересів скаржника /а.с. 80-81/.
Ухвалою суду від 11.12.2024 задоволено заяву (вх.№ 5827/24) представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції /а.с. 94/.
11.12.2024 (вх. № 10727/24), через систему "Електронний суд", від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24) на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, а у випадку, якщо суд не встановить підстав для закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, просить суд в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі №    924/1351/20 (924/1000/24) – відмовити в повному обсязі /а.с. 83-89/.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької областi від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24), у зв`язку з тим, що скаржник ОСОБА_1 не є учасником справи, а за наявними матеріалами справи та аргументами його апеляційної скарги не вбачається, що він мав набути такий статус під час розгляду справи у суді першої інстанції у обов`язковому порядку або оскаржувана ухвала вирішує питання його права, інтереси та (або) обов`язки /а.с. 131-134/.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.04.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24) скасовано, справу № 924/1351/20 (924/1000/24) направлено до Північно-західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 /а.с. 167-175/.
Скасовуючи  ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24), Верховний Суд виходив з того, що у справі відокремленого позовного провадження № 924/1351/20 (924/1000/24) розглядається спір щодо нерухомого майна, власником якого вважає себе боржник. 
Тож без з`ясування обставин щодо впливу оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову на майнові інтереси кредитора боржника ( ОСОБА_1 ), висновок апеляційного суду про відсутність у скаржника права на апеляційне оскарження означеної ухвали є передчасним. 
Отже, обмежившись правильним висновком про недоведення кредитором боржника факту порушення його прав та обов`язків оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції не перевірив можливість порушення майнових інтересів цього скаржника зазначеним судовим рішенням, як і не надав належної правової оцінки відповідним доводам апеляційної скарги у цій частині.
Передчасно констатувавши про відсутність у заявника апеляційної скарги права на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за відповідною апеляційною скаргою у порядку вимог пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.
23.04.2025 справа № 924/1351/20 (924/1000/24) надійшла до суду апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду, протокол від 23.04.2025, справу № 924/1351/20 (924/1000/24) передано раніше визначеному складу суду: ОСОБА_7 головуючий суддя, Тимошенко О.М., Юрчук М.І.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2025 колегією суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Юрчук М.І. прийнято справу № 924/1351/20 (924/1000/24) до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на "04" червня 2025 р. об 11:00 год. /а.с. 183/.
Ухвалою суду від 30.04.2025 задоволено заяву (вх.№ 1864/25) представника Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" та заяву (вх.№ 1878/25) представника ОСОБА_2 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /а.с. 193/.
Ухвалою суду від 04.06.2025 задоволено заяву (вх.№ 2479/25) представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /а.с. 203/.
04.06.2025 (вх. № 2477/25) від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів та приєднання до матеріалів справи № 924/1351/20 (924/1000/24) інформацію з ДРРП № 429783187 від 03.06.2025 та інформацію з ДРРП № 429784400 від 03.06.2025, яку врахувати під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 /а.с. 205-207/.
04.06.2025 (вх. № 2478/25) від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Крейбух О.Г. та судді - члена колегії Юрчука М.І. /а.с. 213-214/.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. № 2478/25 від 04.06.2025) про відвід головуючого судді Крейбух О.Г. та судді Юрчука М.І. у справі № 924/1351/20 (924/1000/24)  відмовлено.
В судовому засіданні 04.06.2025 представник скаржника зазначив, що оскаржує ухвалу суду тому, що відмова у застосуванні забезпечення позову стосується також і прав скаржника на задоволення його грошових вимог за рахунок відповідного майна.
Керуючий санацією КП "Агрофірма "Проскурів" підтримав позицію скаржника та вважає, що у цій справі порушені інтереси кредитора ОСОБА_1 .
Представник ОСОБА_2 заперечила проти доводів представника скаржника та керуючого санацією КП "Агрофірма "Проскурів".
Заслухавши представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та керуючого санацією КП "Агрофірма "Проскурів", розглянувши матеріали справи, а також враховуючи висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.04.2025  справі № 924/1351/20 (924/1000/24), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як зазначалося вище, 06.11.2024 до Господарського суду Хмельницької області разом із позовом надійшла заява Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони до набрання законної сили рішенням суду в цій справі державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м2; об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м2 (вх.№ 05-06/1408/24) /а.с. 1-4/.
В поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник вказує, що у чисельних судових спорах у Господарському суді Хмельницької області, починаючи з 2020 року і по теперішній час, існувала велика кількість справ з позовними вимогами КП "Агрофірма "Проскурів" до осіб родини ОСОБА_3 (батька ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 чи дружини ОСОБА_6 ) чи пов`язаних із ними, як бенефіціарними власниками чи керівниками виконавчих органів товариств, якими до прикладу є: ПАТ "Проскурів"; ТОВ "Технопарк Проскурів"; ПрАТ "Холод" і т.д., судом щонайменше задовольнялася заява про забезпечення позову лише у касаційному суді. Але виконувати таке судове рішення вже не було сенсу і можливості, оскільки Будзінські змінювали предмет спору або переоформлювали предмет спору на інших власників.
Заявник наголошує, що Господарський суд Хмельницької області, надаючи невідомо з яких причин "процесуальний імунітет" від забезпечень позовів родині Будзінських, сприяв у поданні нових позовів для того, щоб процесуально "наздогнати" предмети таких позовних вимог і зрештою все ж повернути його законному власнику від підставних осіб родини Будзінських.
Заявник також стверджує, що так було у справах:
1) № 924/1351/20(924/995/22), де одним із відповідачів була ОСОБА_2 , але внаслідок попередньої відмови у забезпеченні позову ухвалою від 23.07.2020 у справі № 924/869/20 (суддя Димбовський В.В.), за заявою про забезпечення яка подавалася до подання позовної заяви, КП "Агрофірма "Проскурів" довелося пройти три кола усіх судових інстанцій, де остаточну крапку вже поставив Верховний Суд постановою від 05.03.2024, задовольнивши позовні вимоги Агрофірми які лише з третьої спроби були забезпечені арештом. Тобто, Агрофірмі внаслідок незаконної первинної відмови у забезпеченні позову знадобилося майже цілих 4-ри роки, щоб повернути незаконно вкрадені родиною Будзінських три земельні ділянки; 
2) № 924/1351/20(924/926/23) де ухвалою від 31.08.2023 (суддя Танасюк О.Є) відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, поданою аналогічно разом із позовною заявою до єдиного відповідача – ОСОБА_2 про визнання недійсними двох договорів про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), які стосуються земель, що належать на праві власності лише Агрофірмі. Саме завдяки відмові у вжитті заходів забезпечення позову, ОСОБА_2 в день ухвалення постанови судом апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції від 30.04.2024 про задоволення позовних вимог, подарувала право емфітевзису своєму сину ОСОБА_8 , про що вчинено відповідні два записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25.06.2024, посвідченого приватним нотаріусом Очеретною О.М. Тому, незважаючи на те, що таке рішення суду першої інстанції постановою від 25.06.2024 суду апеляційної інстанції та постановою касаційного суду від 23.10.2024 залишені без змін, необхідно повторно звертатися з аналогічним позовом уже до її сина ОСОБА_9 і знову ж таки клопотати із сплатою судового збору про забезпечення такого позову. У третій приведеній справі для прикладу, така уже стосується не бездіяльності суду по вжитті заходів забезпечення позову, а недобросовісності дій ПАТ "Проскурів" та ТОВ "Технопарк Проскурів", де син ОСОБА_5 та батько ОСОБА_10 є бенефіціарними власниками та відповідно керівниками виконавчих органів, приміщення ресторану "Жовтневий" перереєстровувалося тричі впродовж розгляду 2-х справ щоб не дати можливості за позовами КП "Агрофірма "Проскурів" у справах № 924/699/20 та № 929/1227/23 в залежності від змінених позовних вимог чи поданого нового позову, щоб Агрофірма не змогла юридично "добратися" до останнього титульного володільця цього об`єкту нерухомого майна і його витребувати. 
3) ухвалою суду першої інстанції від 01.12.2023 у справі № № 924/1351/20 (924/1227/23) відкрито провадження та об`єднано в одне провадження цю справу із справою № 924/1351/20 (924/699/20) і присвоєно їм № 924/1351/20(924/699/20). Ухвалою від того ж 01.12.2023 за заявою позивача - КП "Агрофірма "Проскурів" вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту приміщення ресторану "Жовтневий", оскільки це приміщення з часу первинного відкриття провадження у первинній справі № 924/699/20 від 24.06.2020 про його витребування ще до відкриття провадження у справі про банкрутство КП "Агрофірма "Проскурів" було уже двічі відчужено: спочатку на підконтрольне родині Будзінських ТОВ "Технопарк Проскурів", а далі на ТОВ "Хонорус Україна", бенефіціарів якого встановити майже неможливо, оскільки контрольною часткою у статутному капіталі володіє офшорна компанія із Республіки Кіпр.
Заявник вважає, що зазначені обставини вказують на існуванні реальної загрози нівелювання мети звернення з даним позовом до суду із вимогою про скасування державного реєстратора, та про закриття відповідних розділів із одночасним припиненням усіх речових прав та обтяжень, адже навіть задоволення такого позову може нівелювати ефективність судового захисту, оскільки у разі чергового відчуження спірних об`єктів таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду, так як після такого скасування заявнику знову доведеться звертатися до суду з новими позовами до осіб, речові права яких на ці об`єкти будуть зареєстровані у відповідних розділах ДРРП.
08.11.2024 Господарський суд Хмельницької області своєю ухвалою у справі № 924/1351/20 (924/1000/24) у задоволенні заяви Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" (вх.№ 05-06/1408/24) про забезпечення позову відмовив /а.с. 50-52/.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доводи, наведені заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника.
ОСОБА_1 не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20 (924/1000/24), в якій скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20(924/1000/24) та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом введення заборони до набрання законної сили рішенням суду у цій справі № 924/1351/20(924/1000/24) державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м2; об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м2.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зокрема, посилається на те, що він є основним (з найбільшим розміром грошових вимог) конкурсним кредитором у справі № 924/1351/20 про банкрутство КП "Агрофірма "Проскурів", в межах якої розглядається ця справа позовного провадження та подана до цього позову заява про вжиття заходів забезпечення позову.
Задоволення будь-якого позову до боржника чи відмова у задоволенні позову чи заяви боржника в межах однієї справи про банкрутство, безпосередньо впливає на строк, розмір і можливість задоволення вимог іншого кредитора, яким є автор цієї заяви з урахуванням положень вимог ст. 1 КУзПБ як учасника у справі про банкрутство.
Крім того ОСОБА_1 в межах вказаної справи про неплатоспроможність КП "Агрофірма "Проскурів" неодноразово подавалися різні заяви та клопотання, які судами усіх трьох інстанцій розглядалися по суті у усіх численних справах позовного провадження, де стороною був боржник – КП "Агрофірма "Проскурів".
Тобто ініціюючий процесу кредитор ОСОБА_1 (автор цієї апеляційної скарги) є учасником провадження у цій справі позовного провадження без додаткового постановлення з цього приводу процесуального рішення та відповідно належним скаржником до апеляційної інстанції.
ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанцій під час постановлення оскаржуваної ухвали не вірно застосовано юридичну конструкцію ч. 2 ст. 136 ГПК України, де передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Апелянт вважає, що судом допущено відверті порушення як норм матеріального так і процесуального права, що в силу п. 1-4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та постановлення нового про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із засад судочинства, яка застосовується виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.
Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -  на касаційне оскарження судового рішення.
Отже реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.
Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 254 цього Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Тобто особа, яка звертається з апеляційною скаргою у порядку статті 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Слід враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
У вирішенні цього питання суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому, або ж це рішення матиме вплив на інтереси скаржника тощо.
Суд приймає до уваги офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загальноправовим засадам.
Отже, поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у ряді законів України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у  вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як  простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не  заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин,  заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що  поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.
У рішенні від 04.12.1995 у справі "Белле проти Франції" Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор - це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.
Разом з тим, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме - кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.
Колегією суддів встановлено, що 16.12.2020 до Господарського суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника - Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів”, у зв`язку з тим, що боржник має перед кредитором заборгованість у розмірі 9117,21 грн.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20.01.2021 відкрито провадження у справі № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів".
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.10.2021 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів до боржника на загальну суму 3 653 653,80 грн, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів”, зокрема, грошові вимоги ОСОБА_1 в сумі 9 117,21 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, додаткові грошові вимоги ОСОБА_1  у сумі 1 792 641,81 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.
Отже ОСОБА_1 є учасником провадження у справі № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів”.
Беручи до уваги перебування Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів” у процедурі банкрутства, а також що ОСОБА_1 є ініціюючим кредитором, вимоги якого визнані судом у справі № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів”, колегія суддів вважає, що прийняте рішення у справі № 924/1351/20(924/1000/24) за позовом Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів” до ОСОБА_2 про скасування рішень державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області  щодо нежитлових приміщень, загальною площею 670,7 м2 та 714,2 м2, впливатиме на наповнення конкурсної маси боржника та її розподілення між кредиторами задля задоволення їхніх кредиторських вимог.
Враховуючи вищевикладене, а також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.04.2025 у справі № 924/1351/20(924/1000/24), колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області від 08.11.2024 у справі № 924/1351/20(924/1000/24) про відмову у задоволенні заяви КП "Агрофірма "Проскурів" про забезпечення позову ставить під сумнів наповнення конкурсної маси у справі № 924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів” відповідним майном внаслідок можливості його відчуження відповідачем ( ОСОБА_2 ), а тому така ухвала може бути оскаржена кредитором ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).
Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду тощо.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії тощо.
Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (Верховний Суд у постанові від 15.05.2025 усправі № 902/1056/24(902/52/25). 
З матеріалів справи вбачається, що Колективне підприємство „Агрофірма „Проскурів”, звертаючись із заявою (вх.№ 05-06/1408/24) про вжиття заходів забезпечення позову, просив заборонити до набрання законної сили рішенням суду у цій справі державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м2; об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м2 .
Водночас перебування спірного нерухомого майна у власності ОСОБА_2 створює передумови для можливої подальшої його передачі цією особою у власність іншим особам.
Таке відчуження спірного майна до закінчення розгляду позову Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів” про скасування рішень державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області (з відкриттям розділу), індексний номер: 89610 та 90918 від 22.01.2013 щодо: об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м2; об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м2, відповідно до положень статті 42 КУзПБ призведе до неможливості виконати рішення суду (в разі задоволення позову) та захистити відповідні права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.
Отже, існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в разі задоволення позову Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", оскільки існує реальна можливість у ОСОБА_2 в будь-який момент (в тому числі під час розгляду судом цієї справи, але до прийняття остаточного рішення) розпорядитися цим майном на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання рішення  у справі № 924/1351/20(924/1000/24). 
Водночас зазначений захід забезпечення позову не завдасть шкоди відповідачу ( ОСОБА_2 ), адже не позбавить її прав на володіння та користування майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів тощо, а лише тимчасово обмежить право розпорядитися спірним майном, відчужити його третім особам.
Крім того колегія суддів приймає до уваги, що заперечення ОСОБА_2 зводяться до того, що вона володіє спірним нерухомим майном з червня 2021 року та не має наміру відчужувати спірні об`єкти нерухомого майна третім особам.
Разом з тим заперечуючи проти вжиття заходів забезпечення позову щодо спірного майна, ОСОБА_2 не зазначила, яким чином вжиття наведених заходів та збереження у зв`язку з цим існуючого стану, порушують її права, та не навела обставин, що в сукупності свідчили б про можливість заявника отримати повний захист оспорюваного права в межах даного судового провадження без нових звернень до суду, якщо позов буде задоволено, але згадані заходи забезпечення позову у цій справі не будуть вжиті судом.
З огляду на викладене, врахувавши предмет і підстави позову у справі № 924/1351/20(924/1000/24), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для вжиття визначених Колективним підприємством „Агрофірма „Проскурів” заходів забезпечення позову, адже вони відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку з предметом позовних вимог та можуть забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову у справі № 924/1351/20(924/1000/24).
Наведеним вище спростовується висновок суду першої інстанції про те, що заявником не підтверджено зазначених ним підстав вжиття заходів забезпечення позову та не доведено, що невжиття обраних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Отже з огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів” про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при винесенні ухвали про відмову у забезпеченні позову належним чином не було з`ясовано обставини, з якими закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів”.
За таких обставин, враховуючи доводи заявника, наведені у заяві, з огляду на предмет та підстави позовних вимог, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заява Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів”, про забезпечення позову підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду відповідно - скасуванню.
Згідно з ст. 129 ГПК України, розподіл витрат по сплаті судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд                           

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити. 
Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 08 листопада 2024 року у справі № 924/1351/20 (924/1000/24)  - скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Заяву Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" (вх.№ 05-06/1408/24) про забезпечення позову задоволити.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом введення заборони до набрання законної сили рішенням суду у цій справі № 924/1351/20(924/1000/24) державним реєстраторам Державного реєстру речових прав, будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації (Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, нотаріусам і іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо: 
- об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2015868101) нежитлове приміщення, загальною площею 670,7 м. кв;
- об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 2052468101) нежитлове приміщення, загальною площею 714,2 м.кв.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Постанову направити для негайного виконання Управлінню з питань реєстрації Хмельницької міської ради (29000, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 3).
Справу № 924/1351/20 (924/1000/24) (заява про вжиття заходів забезпечення позову) повернути  Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "12" червня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.