Номер провадження: 22-ц/813/871/25 
Справа № 947/8057/23
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М.В.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                           Назарової М.В.,
суддів:                                    Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря               Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідачка –   ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2023 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси  у складі: судді Гниличенко М.В. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,        

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивувало тим, що відповідачка звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 29 вересня 2017 року.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 15.04.2021, отримав картку типу преміальна картка World Elite кредітний ліміт до 400000 грн.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3.
Таким чином, у разі відсутності коштів на рахунках, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.
Позивач зазначає, що в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01 березня 2019 року, згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язаний сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми повернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 74,4 % - для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite,VISA Signature.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 20.12.2022 відповідачка має заборгованість у розмірі 459602,95 грн, яка складається з наступного: 386452,68 грн - заборгованість за кредитом; 19322,50 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 53827,77 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00- нарахована пеня; 0,00 грн – нараховано комісії, яка до теперішнього часу не погашена та яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати у розмірі 6894,04 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.09.2017 року станом на 20.12.2022  у розмірі 459602 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 6894 грн.
В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення як ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права скасувати та відмовити у задоволенні позову.
Доводами апеляційної скарги є неповідомлення відповідачки належним чином про дату, час і місце розгляду справи, оскільки поштові конверти повернуті поштою суду із відмітками «за закінченням терміну зберігання», що не є належним повідомленням та свідчить про порушення вимог ст. 223 ЦПК України.
Норми матеріального права судом порушено через те, що судом встановлено обставини, які не відповідають дійсності, оскільки у 2017 році за зверненням позивачки до Банку нею було підписано заяву та отримано платіжну картку без встановлення жодного кредитного ліміту, а про існування Тарифів обслуговування кредитних карт та Умов та правил надання банківських послуг не була обізнана, з їхнім змістом не знайомилася та не підписувала їх, не знайомилася із Паспортом споживчого кредиту від 15.04.2021, підпис на цьому документі їй не належить, що потребує витребування оригіналу такого документу.
В порушення вимог ст. 634 ЦК України позивачем не доведено, що станом на час укладення договору діяли саме надані ним умови договору, що розробляються Банком, мають мінливий характер та залежать від його волевиявленні і що з ними належно ознайомилася відповідачка саме в такій редакції, тому така конструкція не підлягає застосуванню.
У анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про надання кредиту, сплату комісії за користування карткою та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а Паспорт споживчого кредиту хоча і містить умови про нарахування відсотків за користування кредитом, проте не містить положень про сплату комісії.
Роздруківка із сайту Позивача не є належним доказом, оскільки також залежить від волевиявлення позивача.
Наведена сукупність свідчить про те, що наданий Банком розрахунок заборгованості не підтверджує наявність такої, а списуючи вказані нарахування з кредитного ліміту, банк штучно збільшував заборгованість відповідача за тілом кредиту: 28000 – на погашення комісії з 13.12.22017 до 23.12.2022, 107985,13 грн – на погашення відсотків, щодо нарахування яких позивачем не надано доказів погодження сторонами у письмовому вигляді.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
В судовому засіданні представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Ткаченко І.Ю. апеляційну скаргу не визнала, просила її залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи, зокрема позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в установленому законом порядку, повістку отримало 24.06.2025 19:30:42 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с.237 зв), відповідачка ОСОБА_1 повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки її представник адвокат Попова О.А. повістку отримала 24.06.2025 19:30:42 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 237).
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідачки судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.
За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.
Згідно відповіді на запит суду щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: 18.09.2009, АДРЕСА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 29.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25.04.2023 на 11-й год (а.с. 125-127), проте згідно супровідного листа суду першої інстанції без дати судом направлена копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява Банку ОСОБА_1 на іншу адресу, ніж встановлено судом у передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України адресу: АДРЕСА_2 , та повернуто суду першої інстанції без вручення – за закінченням терміну зберігання (а.с. 127, 128, 129).
Згідно довідки Київського районного суду м. Одеси, складеної секретарем судового засідання Тіщенко О.І., в судове засідання на 25.04.2023 учасники справи не зявилися, розгляд справи відкладено на 30.05.2023 на 10-30 год. Судову повістку про виклик ОСОБА_1 за належною адресою: АДРЕСА_1 , повернуто з відміткою «за закінченням зберігання». 
Розгляд справи відкладено на 22.06.2023, судову повістку про виклик ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , повернуто з відміткою «за закінченням зберігання». Розгляд справи відкладено на 24.07.2023 о 10- й год.
Проте в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення судом відповідачки ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи на 24.07.2023 о 10-й.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідачка була належним чином повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи.
Суд першої інстанції розглянув справу, не маючи відомостей про те, що відповідачка повідомлена належним чином про дату, місце та час судового засідання.
Доводи апеляційної скарги в цій частині підтверджуються матеріалами справи.
Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2023 року ухвалене судом із порушенням норм процесуального права, зазначене порушення є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги та ухвалення нового судового рішення.
Щодо суті апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.09.2017 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, копія якої надана позивачем до позовної заяви. Крім того, відповідачка була ознайомлена у письмовому вигляді з Інформацією про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про реальну річну процентну ставку та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, тип процентної ставки, порядок повернення кредиту та інше, про що особисто поставила свій підпис (а.с. 17).
Із Анкети-заяви від 29.09.2017 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Інформації про основні умови кредитування, вбачається, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Master Card World Elite».
Також, в матеріалах справи є доказ у вигляді інформації про кредитодавця, основні умови кредитування, орієнтована реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше, відповідачем було поставлено підпис про ознайомлення з інформацією про умови кредитування (а.с. 24-27).
Згідно із довідки АТ КБ «ПриватБанк» між банком та ОСОБА_1 підписано кредитний договір №б/н, за яким видано наступні картки:
- № НОМЕР_1 : дата відкриття 05.04.2019, терміном дії 04/20, тип Master Card World Elite;
- № НОМЕР_2 : дата відкриття 13/12/2017,терміном дії 12/20, тип Master Card World Black Edition;
- № НОМЕР_3 : дата відкриття 19.12.2017, терміном дії 12/21, тип Master Card World 
- № НОМЕР_4 : дата відкриття 14.12.2020, терміном дії до 04/22, тип Visa Platinum;
-№ НОМЕР_5 : дата відкриття 16.11.2020,терміном дії 12/23, тип Master Card World Black Edition;
- № НОМЕР_6 : дата відкриття 22.06.2021, терміном дії до 12/23, тип Visa Platinum.
У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , за кредитною карткою – НОМЕР_2 були змінені кредитні ліміти, а саме:
02.04.2019 - 200000 грн ( встановлення кредитного ліміту); 12.04.2019 – 210000 грн (збільшення кредитного ліміту); 19.04.2019 - 220000 грн (збільшення кредитного ліміту); 25.04.2019 - 230000 грн (збільшення кредитного ліміту); 03.05.2019 - 240000 грн (збільшення кредитного ліміту); 10.05.2019 - 250000 грн (збільшення кредитного ліміту); 16.05.2019 - 260000 грн (збільшення кредитного ліміту); 22.05.2019 - 270000 грн (збільшення кредитного ліміту); 03.06.2019 - 280000 грн (збільшення кредитного ліміту); 24.06.2019 - 290000 грн (збільшення кредитного ліміту); 02.07.2019 - 300000 грн (збільшення кредитного ліміту); 11.07.2019 - 307000 грн (збільшення кредитного ліміту); 15.07.2019 - 314000 грн (збільшення кредитного ліміту); 19.07.2019- 321000 грн (збільшення кредитного ліміту); 10.11.2020- 330500 грн (збільшення кредитного ліміту); 18.11.2020- 338000 грн (збільшення кредитного ліміту); 25.11.2020 - 345000 грн (збільшення кредитного ліміту); 02.12.2020 - 352000 грн (збільшення кредитного ліміту).
З виписки за договором № б/н за період 13.12.2017-23.12.2022 вбачається, що відповідачка систематично користувалася картками та відповідно грошовими коштами, зазначеними у довідці про надання кредитних карток на підставі кредитного договору № б/н укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , які вона отримала в межах зазначеного кредитного договору, зокрема, сплачуючи: 19.04.2018 – 177100 грн, 11.10.2018 – 16000 грн, 25.01.2019 – 53400 грн, 25.09.2019 – 220000 грн, 15.09.2020 – 250000 грн, 24.06.2021 – 279200 грн та інші, загалом погашено за поточним тілом кредиту – 9949516,86 грн, з них погашено за простроченим тілом кредиту – 1165,85 грн, за простроченими відсотками – 225,01 грн, погашено заборгованості за тілом кредиту – 386452,68 грн, в т.ч. поточним тілом кредиту – 273090,46 грн, простроченим тілом кредиту - 113362,68 грн, заборгованість за нарахованими відсотками – 19322,50 грн, за простроченими відсотками – 53827,77 грн (а.с. 97-121). 
Отже, згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 29 вересня 2017року вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 20 грудня 2022 року становить 459602,95 грн, з яких заборгованість за кредитом –386452,68 грн, 19322,50 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 53827,77 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-14).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особина захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Оскільки за матеріалами справи встановлено, що вдповдачці Банком видано кредитнку картку, яка в подальшому неодноразово пере випускалася, інформація про що міститься в наявній в матеріалах справи довідці із вказанням дати видачі, терміну дії та типу картки, і таке відповідачкою не спростоване та не заперечулося фактично, доводи її про те, що мало місце видача кредитної картки без встановлення жодного кредитного ліміту, не заслуговують на увагу та спростовуються наявними в справі власноруч підписаними відповідачкою заявками на актуалізацію даних по преміальній картці, які містять суми кредитних лімітів, починаючи з 2017 року.
Користування такими картками та активні дії відповідачки по частковому погашенню кредиту також відповідачкою не заперечується.
Відсутні докази того, що за час користування кредитними коштами ОСОБА_1 зверталася д о позивача із письмовим повідомлення про надання додаткових роз`яснень, про умови кредитування з огляду на її необізнаність з такими умовами, натомість належним чином виконувала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків, що вбачається з виписки по рахунку, яка є належним та допустимим доказом у справах цієї категорії з огляду на вимоги статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" щодо оформлення первинних документів. Верховний Суд неодноразово підтверджував, що належні докази, які підтверджують заборгованість, повинні бути оформлені відповідно до цієї статті.
Зміст виписки свідчить про те, що відповідачка впродовж тривалого часу, більше 4-х років, отримувала певну суму кредитних коштів в рамках встановленого заздалегідь ліміту, повністю погашала отриману суму кредиту (тобто повертала в повному обсязі кредитні кошти), сплачувала відсотки фактично за надану можливість користуватися кредитними коштами, що в тому числі прямо встановлено нормами Цивільного Кодексу України, та здійснювала повторно (нове) запозичення коштів протягом терміну дії кредитної лінії.
З урахуванням наведеного, доводи скаржниці на те, що необхідно зарахувати на погашенні тіла кредиту усіх внесених нею на картку в межах погашення заборгованості су, не підлягають врахуванню, оскільки фактично на прострочення відповідачка вийшла 01.07.2022, натомість, погашення до вказаної дати суми кредитних коштів та сплачених відповідачкою відсотків взагалі не є предметом даного позову.
Належних доказів на спростування презумпції правочину матеріали справи не містять.
Отже, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 29 вересня 2017 року, яка складається з: заборгованості за кредитом – 386452,68 грн, та заборгованості по процентам за користування кредитом.
Проте, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Пунктом 419 Витягу із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Plation, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, наданим банком разом з позовною заявою, зазначено про розмір обов`язкового щомісячного платежу за карткою World Black Edition у розмірі 7 % від заборгованості + щомісячна комісія за обслуговування.
Водночас банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий банком до позовної заяви витяг з Умов та правил, а також тарифів, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Оскільки банк не зазначив перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
За таких обставин, при вирішенні питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк", суд мав переглянути наданий банком розмір заборгованості на предмет його складових.
Намагання позивачем довести те, що ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову банку, є необґрунтованим, так як Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) указав, що паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.
Разом з цим, колегія суддів відхиляє доводи відповідачки на необхідності урахування сум, які списувалися банком як проценти/відсотки за використання кредитного ліміту, оскільки інші докази у своїй сукупності підтверджують таке, а сплата відповідачкою сум на погашення відсотків за користування кредитом також свідчить на користь погодження нею вказаних умов кредитного договору.
На відміну від комісії, встановленої без належного її обґрунтування, яка може визнаватись судом нікчемною без порушення відповідних вимог у позові, правомірність встановлення відсотків за користування кредитом могла бути предметом судового розгляду у цій справі. Посилання ОСОБА_1 на неправильне зарахування банком грошових коштів у рахунок погашення окремих складових кредитної заборгованості не вказує про безпідставність нарахування відсотків за користування кредитом, а доказів на підтвердження неправомірності нарахування їй процентів за користування кредитними коштами заявниця не надала.
З цього приводу Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) за позовом АТ КБ "ПриватБанк" зазначив, що твердження відповідача про неправильність розрахунку заборгованості та порушення його прав, як споживача, оскільки йогої не було повідомлено про умови кредитування та їх узгодження, не заслуговують на увагу, так як із відповідним позовом про визнання недійсним кредитного договору або його частини до суду позичальник не звертався.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2025, занесеною до протоколу судового засідання, у клопотанні ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 про витребування у позивача оригінал паспорту споживчого кредиту відмовлено за необґрунтованістю, з огляду на наведене та необґрунтованість такого клопотання.
Підсумовуючи викладене, враховуючи доведення факту існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, отримання позичальником кредитних коштів, та не спростування вимог банку про порушення зобов`язання зі своєчасного повернення кредиту, а також зарахування Банком коштів у сумі 28000 грн на погашення комісії (що вбачається з розрахунку заборгованості та виписці по рахунку), колегія суддів вважає за необхідне зменшити заявлену позивачем суму процентів на вказану суму.
Відповідно до п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задовлення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом – 386452,68 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом – 45150,27 грн, а загалом 431602,95 грн.
У задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 6894,04 грн, позовні вимоги задоволені на 93,91 %, за подачу апеляційної скарги відповідкою сплачено10341,06 грн, яка задоволена на 6,09 %.
Оскільки позовна заява підлягає задоволенню частково, то з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6474,19 грн (6894,04 х 93,91%) за подання позовної заяви.
У зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то з Банку на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 630 грн (10341,06 х 6,09%) за подання апеляційної скарги.
Враховуючи вимоги частини 10 статті 141 ЦПК України, шляхом взаємозаліку з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5844,19 (6474,19 – 630) грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Попової Олени Анатоліївни задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, буд. 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 29 вересня 2017 року, яка складається з: заборгованості за кредитом – 386452,68 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом – 45150,27 грн, а загалом 431602,95 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, буд. 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір у сумі 5844,19 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 15 серпня 2025 року

Головуючий                                                                М.В. Назарова

Судді:                                                                          В.В. Кострицький

                                                                                       Ю.П. Лозко