ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 р. 	Справа № 440/10596/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, м. Полтава, повний текст складено 05.03.25  по справі № 440/10596/24
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ,                Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Полтавській області, перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Київській області, другий відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у Полтавській області № 103650008410 від 22.08.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) до загального стажу, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області перерахувати і виплатити пенсію ОСОБА_1 з дати її призначення, а саме з 31.07.2024.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність рішення ГУ ПФУ у Полтавській області № 103650008410 від 22.08.2024 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з посиланням на ненадання документів, які б слугували підставою для здійснення такого перерахунку, оскільки трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, у повному обсязі підтверджується факт трудової діяльності ОСОБА_1 у колгоспі «Червона зірка», а тому підстав для неврахування такого стажу – немає. До того ж, додатково до трудової книжки позивачем надавались книги обліку членів Колгоспу та їх сімей за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 та 2000 роки, в яких помісячно зазначено кількість відпрацьованих позивачем днів у колгоспі. 
Крім того, трудовим законодавством не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 440/10596/24 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34,м. Полтава, Полтавська область,36000, код ЄДРПОУ 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ( вул. Саєнка Андрія, 10,  м. Фастів, Київська область, 08500, код ЄДРПОУ 22933548) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.08.2024 № 103650008410.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 серпня 2024 року про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині обраного судом першої інстанції способу захисту подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року по справі № 440/10596/24 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неефективність обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача, оскільки процедура вирішення питання про перерахунок пенсії позивача була повністю закінчена прийняттям відповідного рішення, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передчасність позовних вимог позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
Аналізуючи положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), наполягав, що заяву про призначення, перерахунок пенсії може розглядати будь-який територіальний орган Пенсійного фонду України, однак, фактичну виплату такої пенсії здійснює територіальний орган Пенсійного фонду за місцем реєстрації, у даному випадку другий відповідач. Не зобов`язання ж Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити позивачу перераховану пенсію, на переконання ОСОБА_1 , в подальшому може унеможливити або перешкодити виконанню рішенню суду.
Перший відповідач також не погодився з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції ухвалити нове рішення суду, яким скасувати в частині задоволених позовних вимог рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 440/10596/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 та винести постанову про залишення позову без задоволення в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок про те, що пенсійним фондом не наведено зауважень щодо оформлення записів у трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки при розгляді його заяви про допризначення дана трудова книжка взагалі до уваги не бралася. До страхового стажу не зараховано період роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 через відсутність на титульній сторінці печатки підприємства, яке оформляло дану трудову книжку, що в свою чергу є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58. З урахуванням викладеного можна дійти висновку, що першим відповідачем не допущено протиправних дій, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу першого відповідача заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Наполягав, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Не дотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.
До того ж, додатково до трудової книжки позивачем надавались книги обліку членів Колгоспу та їх  сімей за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 роки, в яких зазначено кількість відпрацьованих ОСОБА_1 днів помісячно.
Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористались.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує з 31.07.2024 пенсію за віком, що підтверджується відомостями електронної пенсійної справи останнього (а.с. 140 – 141).
13.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив допризначити пенсію у зв`язку з наданими додатковими документами (а.с. 75).
Вказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким прийнято рішення від 22.08.2024 № 103650008410 (а.с. 64).
Зазначеним рішенням відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових підстав для перерахунку пенсії.
У рішенні зазначено, що гр. ОСОБА_1 звернувся 13.08.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою № 9627 щодо допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами, надавши книги обліку членів колгоспу та їх сімей за 1991 – 2000 роки. Аналізом наданих документів встановлено, що гр. ОСОБА_1 надав документи, що не є підставою для проведення перерахунку.
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.08.2024 № 103650008410 про відмову у перерахунку пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.08.2024 № 103650008410, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та невмотивованості, оскільки органом Пенсійного фонду не було наведено жодних зауважень щодо оформлення записів у трудовій книжці НОМЕР_3 на підтвердження стажу роботи позивача у колгоспі з 01.06.1991 по 04.04.2000, а формальне застереження щодо того, що книги обліку членів колгоспу та їх сімей за 1991 – 2000 роки не є підставою для проведення перерахунку пенсії позивача, не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.
Беручи до уваги те, що повноваження щодо прийняття рішення про перерахунок пенсії на підставі заяви позивача належить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким не виконано всі умови, визначені законом, у зв`язку з чим неповно та необ`єктивно розглянуто заяву та не надано належну оцінку підставам зарахування стажу роботи позивача у колгоспі, суд з метою захисту прав позивача вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 серпня 2024 року про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) до загального стажу, на переконання суду є такими, що задоволенню не підлягають, як передчасні, так як Головним управлінням Пенсійного фонду у Полтавській області не здійснено належним чином розгляд та аналіз заяви і документів пенсійної справи позивача.  
Також, судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з дати її призначення, а саме з 31.07.2024, оскільки у спірних правовідносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в  Полтавській області, який і мав завершити процедуру перерахунку пенсії.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на належне отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.
Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Згідно із положеннями статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"(далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами необхідне лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Колегія суддів наголошує, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року по справі № 171/843/17.
Дослідивши наявну в матеріалах справи копію трудової книжки НОМЕР_3 (а.с. 100 – 104), судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.06.1991 позивач був зарахований у члени колгоспу «Червона Зірка» с. Погреби і прийнятий на роботу в якості тесляра, колгосп «Червона Зірка» перейменовано в Спілку селян «Погреби» (Пр. № 1 від 27.01.94), а Спілка селян «Погреби» реорганізована в ТОВ «Агро-Ютем»; 04.04.2000 позивача звільнено з роботи за власним бажанням з ТОВ «Агро-Ютем».
У цій трудовій книжці також наявні записи щодо норм трудової участі та норм, виконаних позивачем.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про відсутність на титульній сторінці вказаної трудової книжки печатки підприємства, яке її оформляло, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, за якою на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Судом апеляційної інстанції враховує, що підставою для призначення та перерахунку пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У свою чергу, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.
Також, Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а зазначено, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, як наслідок, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що право позивача на зарахування спірного періоду до страхового стажу для перерахунку пенсії не повинно бути обмежено обставинами, незалежними від нього, а саме допущення роботодавцем неточностей при оформленні трудової книжки.
Колегія суддів вважає безпідставними викладені у спірному рішенні доводи про ненадання позивачем документів, що є підставою для здійснення перерахунку пенсії, позаяк долучені до заяви книги обліку членів колгоспу та їх сімей у сукупності із трудовою книжкою підтверджують інформацію про трудову діяльність позивача із помісячним зазначенням кількості відпрацьованих позивачем днів у колгоспі, а тому періоди роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) підлягали зарахуванню до загального стажу та при здійсненні з 01.08.2024 перерахунку пенсії ОСОБА_1 , що зумовлює відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.
За встановлених у справі обставин, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.08.2024 № 103650008410 та наявність підстав для його скасування, вважає, що відмова суду у задоволенні позовної вимоги про зарахування до загального стажу та при здійсненні з 01.08.2024 перерахунку пенсії ОСОБА_1 періодів роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) є необґрунтованою.
Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Разом з цим, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
З огляду на те, що періоди трудової діяльності позивача у колгоспі, що  відображені в трудовій книжці та книгах обліку членів колгоспу та їх сімей, підлягають зарахуванню до стажу, що дає право на перерахунок пенсії, колегія суддів дійшла висновку про дотримання ОСОБА_1 при зверненні до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок пенсії всіх визначених законодавством умов.
Відтак, враховуючи, що підстави для відмови у зарахуванні до загального стажу та при здійсненні з 01.08.2024 перерахунку пенсії ОСОБА_1 періодів роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) були відсутні, існує лише один вид правомірної поведінки пенсійного фонду – здійснити позивачу такі зарахування та перерахунок пенсії.
Отже, у пенсійного органу відсутній вибір між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Процедура прийняття, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлена Порядком № 22-1.
Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
За приписами пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) / фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Відповідно до частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 13.08.2024 здійснювалось ГУ ПФУ у Полтавській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.
Отже, оскільки ГУ ПФУ у Полтавській області було безпідставно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії позивача із зарахуванням періодів його роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) до загального стажу, саме останнім має бути поновлено порушені права позивача в частині зарахування такого періоду та здійснення перерахунку. 
Водночас дії зобов`язального характеру в частині перерахунку пенсії позивача з 01.08.2024, а не з 31.07.2024, як помилково вважав позивач, має вчинити ГУ ПФУ у Полтавській області, а здійснити виплату пенсії після проведеного перерахунку - ГУ ПФУ у Київській області, як орган, у якому позивач перебуває на обліку 
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частиною 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).
З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про дотримання позивачем всіх умов, які дають йому право на зарахування періодів трудової діяльності у колгоспі та перерахунок пенсії, однак помилково відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Полтавській області зарахувати до загального стажу та при здійсненні з 31.07.2024 перерахунку пенсії ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) та обрав неефективний спосіб захисту порушеного права, що не призведе до остаточного вирішення спору, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 440/10596/24 слід скасувати в частині з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі № 440/10596/24 залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції до платіжної інструкції № 0.0.4333348741.1 від 25.04.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн.
Отже, враховуючи вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції, відповідно до частин 3, 6 статті 139 КАС України, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, як суб`єктів владних повноважень.
Керуючись ст. 139, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-  

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  - задовольнити частково.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 440/10596/24 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Полтавській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) та здійснення з 31.07.2024 перерахунку пенсії, та обраного судом способу захисту порушеного права шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 серпня 2024 року про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, код ЄДРПОУ 13967927) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.06.1991 по 04.04.2000 в Колгоспі “Червона зірка” (після перейменування - ТОВ “Агро-Ютем”) до загального стажу та здійснити з 01.08.2024 перерахунок пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, код ЄДРПОУ 22933548) виплатити заборгованість із пенсійних виплат ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.08.2024 з урахуванням фактично виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, код ЄДРПОУ 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 726,72 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, код ЄДРПОУ 22933548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 726,72 грн.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 у справі № 440/10596/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.В. П`янова