Справа № 462/1361/25                                 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А. І. 
Провадження № 22-ц/811/1216/25                         Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

               19 серпня 2025 року м. Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Хоцяновича О.В.,
з участю: позивача ОСОБА_1 , її представника –
ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановив:
27.02.2025 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_3  на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідно до висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 16.02.2022 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком – ОСОБА_3 , і за його позовом рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2022 року з неї ( ОСОБА_1 ) стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 10000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості по аліментах немає.
Однак, станом на 06.01.2025 року дитина проживає разом із нею (позивачем), ходить до школи за місцем свого фактичного проживання, тому аліменти мають бути присуджені їй з відповідача, який проживає окремо від дитини. 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2025 року провадження у справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.11.2018 року у справі №466/7239/18 вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.11.2018 року в частині розміру присуджених їй з відповідача аліментів на дитину змінено. Присуджено до стягнення з відповідача у її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/20 частки від доходу відповідача, щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
В подальшому, у справі №466/9186/20 за її позовом, постановою Львівського апеляційного суду від 26.10.2021 року змінено спосіб стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки, визначений постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019 року, з 1/20 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 26.10.2021 року, до досягнення дитиною повноліття.
Однак, відповідач звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів у справі №466/9186/20, оскільки з 03.12.2021 року донька висловила проживати з ним, і рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.05.2022 року (справа №466/12590/21), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05.08.2022 року, припинено стягнення аліментів з відповідача на її (апелянта) користь на утримання доньки, які стягувалися на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 26.10.2021 року за виконавчим листом у справі №466/9186/20.
У зв`язку з наведеним, наголошує, що стягнення аліментів на дитину за судовими рішеннями по справах, у яких вона була позивачем (стягувачем), припинено, відтак, станом на даний час немає рішення за її позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки.
Звертає увагу, що за обставинами даної справи, неповнолітня донька з січня 2025 року знову стала проживати з нею (матір`ю), тому вона звернулась до суду з позовом до батька дитини про стягнення аліментів.
В судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у його відсутності.
Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Підстави для закриття провадження у справі визначені статтею 255 ЦПК України.
Так, зокрема, пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Закриваючи провадження у справі на вказаній підставі, суд першої інстанції виходив із того, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у справах №466/7239/18 та №466/9186/20.
Однак, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки він не відповідає наведеній вище нормі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.
Так, зокрема, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.11.2018 року у справі №466/7239/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 06.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019 року у даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.11.2018 року в частині визначення розміру аліментів змінено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/20 частки від доходу платника аліментів, щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
В подальшому, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів (справа №466/9186/20) і постановою Львівського апеляційного суду від 26.10.2021 року її позов задоволено частково, змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019 року, з 1/20 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 26.10.2021 року, до досягнення дитиною повноліття.
В свою чергу, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів у справі №466/9186/20, оскільки з 03.12.2021 року донька висловила проживати з ним, і рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.05.2022 року (справа №466/12590/21), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05.08.2022 року, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, які стягувалися на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 26.10.2021 року за виконавчим листом у справі №466/9186/20.
Окрім того, у травні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину (справа №466/2814/22) і постановою Львівського апеляційного суду від 28.08.2023 року позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі цього судового рішення, 27.09.2023 року видано виконавчий лист №466/2814/22, який з 10.10.2024 року знаходиться на примусовому виконанні в Залізничному відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП №76250770). 
Звертаючись до суду з даним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, позивач ОСОБА_1 вказує, як на підставу свого звернення, ту обставину, що станом на 06.01.2025 року донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із нею (позивачем) і заборгованості перед відповідачем, станом на 01.01.2025 року, по сплаті аліментів за виконавчим листом №466/2814/22 немає.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи, підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача з тих самих підстав, що раніше зверталася, немає, оскільки хоча аліменти присуджувались позивачці вказаними вище судовими рішеннями до досягнення дитиною повноліття, проте, у зв`язку із зміною місця проживання дитини та, відповідно, припиненням раніше присуджених позивачці аліментів на дитину та стягнення аліментів на користь відповідача за останнім рішенням суду, відповідно, змінилися підстави, які позивачка зазначає при зверненні до суду з даним позовом.
Отже, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам процесуального закону, який визначає підстави для закриття провадження у справі відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, що призвело до постановлення помилкової ухвали суду за наслідками вирішення даного питання, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд
ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 25 серпня 2025 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко

Судді:                                                  С.М. Копняк

                                А.В. Ніткевич