07.07.25
33/812/271/25
Справа № 476/65/25
Провадження № 33/812/271/25

ПОСТАНОВА
Іменем України

01 липня 2025 року                                                м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Тищук Н.О., 
із секретарем – Носіковим І.М.,
без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 28 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 
визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення – 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, 
У С Т А Н О В И В:
Постановою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 28 травня 2025  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
09 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду. 
Апеляційна скарга обґрунтована безпідставністю висновку суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки з доданого до протоколу відеозапису з боді камери поліцейського факт керування не підтверджується. Також апелянт зазначав, що насправді транспортним засобом керував ОСОБА_2 , який після зупинки автомобіля швидко зайшов до свого домоволодіння, поряд з яким вони були зупинені працівниками поліції. Зазначені обставини також може підтвердити ОСОБА_3 , який також перебував у авто.
У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, повідомивши суд про те, що з`явитись не може у зв`язку з перебуванням у розшуку ТЦК. Участі у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 не забезпечив. У зв`язку з неявкою у судове засідання ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості вирішити питання про доцільність виклику свідка. Про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не просив. 
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі – Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою статті 130 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
У випадку проведення огляду лікарем закладу охорони здоров`я, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Огляд проводиться із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів на вміст наркотичного засобу, лікар складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок може бути оскаржений у встановленому законом порядку.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221700 від 15.01.2025 року складений про те, що 15.01.2025 року о 15 год 45 хв ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Соборній в смт. Єланець Вознесенського району Миколаївської області, керував автомобілем Mitsubishi Pajero н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням алкотестеру Драгер чи в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Від підпису протоколу, надання пояснень та отримання копії протоколу ОСОБА_1 . 
Зазначене узгоджуються з даними відеозапису з автомобільного реєстратора патрульного автомобіля та з боді камери поліцейського.
З відеозапису з автомобільного реєстратора патрульного авто вбачається, що мимо припаркованого на узбіччі автомобіля працівників поліції проїхав автомобіль Mitsubishi Pajero н/з НОМЕР_1 . Поліцейські прослідували за ним та зупинили. 
З відеозаписку з боді камери поліцейського вбачається, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля, за кермом перебував ОСОБА_1 , який у процесі спілкування не заперечував, що саме він керував транспортним засобом. Крім того, працівник поліції звертається до водія на ім`я та по батькові – ОСОБА_4 , при цьому водій не заперечує що саме він є цією особою. Під час спілкування ОСОБА_1 неодноразово відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки ним вчинено порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху. 
Отже, твердження апелянта про недоведеність факту керування ним транспортним засобом спростовується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами.
Отже, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.
Підстав для сумнівів у достовірності наявних у справі доказів судом не встановлено.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, постанова суду першої інстанції скасуванню не підлягає.
При цьому, апеляційний суд враховує, що адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП відносяться до тих правопорушень, які за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечними як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Крім того, апеляційний суд враховує, що як вбачається з доданого до протоколу відеозапису, під час зупинки транспортного засобу та протягом всього часу складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 поводився зухвало, перешкоджав працівникам поліції у виконанні ними своїх обов`язків, висловлювався на їхню адресу нецензурною лайкою, погрожував їм. Внаслідок такої поведінки відносно ОСОБА_1 дуло застосовано спеціальний засіб – наручники.
Довід апеляційної скарги про те, що за кермом автомобіля фактично перебував ОСОБА_2 , поряд з будинком якого відбувалися вказані події, суд оцінює критично, оскільки вони повністю та безсумнівно спростовуються доданими до протоколу відеозаписами.
Крім того суд оцінює цей довід як намагання ОСОБА_1 ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності за інкриміноване йому адміністративне правопорушення.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
У справі, яка переглядається, не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. 
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 28 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                         Н.О.Тищук