Справа № 154/4303/24  Провадження №33/802/459/25 	Головуючий у 1 інстанції:Лутай А. М. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1  – адвоката Котовича Б.В., представника потерпілого  ОСОБА_2  – адвоката Самчука А.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Котовича Богдана Володимировича на постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 20 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Володимирського міського суду Волинської області від 20 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Так, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 02.11.2024 року о 12.45 год. по автодорозі Н22 Усилуг-Луцьк-Рівне, 64 км, керуючи автомобілем IVEKO, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.1, п.13.1 Правил Дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем CITROEN, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції захисник Котович Б.В., подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимог законодавства. Зазначає те, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять. Більше того, вказує, що пояснення свідка ОСОБА_3 – єдиний об`єктивний опис самої ДТП зі сторони третіх осіб. Останній й повідомив, що бачив як водій CITROEN ОСОБА_4 рухався попереду та при наближенні до повороту увімкнув правий покажчик повороту та здійснював маневр ліворуч, що дезорієнтувало водія IVEKO ОСОБА_1 та спричинило аварійну ситуацію. Не взяття до уваги показань вищевказаного свідка місцевим судом через відсутність довідки з місця роботи суперечить вимогам ст. 251 КУпАП. Закон не ставить допустимість свідчень у залежність від надання документа про місце роботи. Свідок прийняв присягу та підтвердив про те, що йому відомо про кримінальну відповідальність за завідома не правдиві свідчення. Окрім того, місцевим судом не надано належної оцінки відеозапису, який був наданий стороною захисту, на якому зафіксовано, що після ДТП на автомобілі CITROEN був увімкнений правий покажчик повороту. Таким чином, на думку сторони захисту даний факт підтверджує показання свідка ОСОБА_3 та свідчить про те, що водій цього транспортного засобу, рухаючись автошляхом Н22 Усилуг-Луцьк-Рівне, увімкнув правий поворот, чим міг ввести в оману водія транспортного засобу, який рухався позаду. Зазначений доказ не був належним чином оцінений судом та не врахований при ухваленні рішення. Разом з тим, суд першої інстанції на думку сторони захисту не дав належної оцінки висновку інженерно-транспортної експертизи від 08.05.2025 року, оскільки серед іншого у п.2 розділу «Дослідження» судовий експерт зазначає, що у заданій дорожній ситуації зіткнення транспортних засобів, відбулося в результаті повороту автомобіля «CITROEN» ліворуч під час виконання автомобілем «IVEKO» випередження, тому з технічної точки зору для водія ОСОБА_1 така дорожня ситуація могла бути аварійною. Звертає увагу і на те, що схема ДТП – межі проїзної частини позначені розміткою, але розмірів перехрестя з геометричною прив`язкою відносно нанесеної дорожньої розмітки та розташування дорожніх знаків пріоритету – відсутні. Інформація на схемі не дає можливості встановити механізм розвитку даної ДТП, а тому вирішити питання чи порушував ОСОБА_1 ПДР не надається можливим. Виявлені у схемі ДТП неточності та порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395), не є формальними. Вони унеможливлюють проведення об`єктивної оцінки дорожньої обстановки кваліфікованим судовим експертом та надання відповіді на ключове питання – чи порушив ОСОБА_1 правила дорожнього руху.
З огляду на вищевикладене просить оскаржувану постанову судді скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо  ОСОБА_1  закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Разом з тим, 14.07.2025 року на адресу Волинського апеляційного суду від представника потерпілої сторони – адвоката Самчука А.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Котовича Б.В. в якому останній звертає увагу на те, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга сторони захисту безпідставною, а тому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, щодо якої складено протокол –  ОСОБА_1 - адвоката Котовича Б.В., який подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів підтримав та просив задовольнити, думку представника потерпілого  ОСОБА_2 - адвоката Самчука А.М., який заперечив подану апеляційну скаргу та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Всупереч тверджень апеляційної скарги захисника Котовича Б.В. ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 164636 від 02.11.2024 року, складеним поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області капралом поліції Єфіменко А.А., згідно якого 02.11.2024 року о 12.45 год. по автодорозі Н22 Усилуг-Луцьк-Рівне, 64 км, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем IVEKO, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.1, п.13.1 Правил Дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем CITROEN, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки; поясненнями потерпілого ОСОБА_5 наданими в судовому засіданні у суді першої інстанції, які є аналогічними його письмовим поясненням, які містяться в матеріалах справи, що механізму дорожньо-транспортної пригоди; схемою ДТП, підписаною учасниками ДТП без жодних зауважень, на якій зафіксовані ділянка місцевості де сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: ділянка автодороги Н22 Усилуг-Луцьк-Рівне, 64 км, а також розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення, місце зіткнення, гальмівний шлях автомобіля IVEKO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , пошкодження транспортних засобів та їх локалізація; фотографіями з місця ДТП, наданими сторонами, на яких зафіксовані пошкодження автомобілів IVEKO, д.н.з. НОМЕР_1 , CITROEN, д.н.з. НОМЕР_2 , та їх розташування на проїзній частині, яке відповідає розташуванню, яке зафіксовано схемою ДТП.
Водночас, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що малоінформативність схеми ДТП, не відображення в ній у повному обсязі дорожніх умов, обстановки на місці ДТП та всього комплексу слідової інформації, про що вказав у своєму висновку судовий експерт, не може однозначно свідчити про недопустимість вказаного доказу.
Так, показаннями потерпілого ОСОБА_2 , в судовому засіданні місцевого суду стверджується, що 02.11.2024 року, близько 13:00, він виїхав с.Буяни до смт. Торчин на автомобілі «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_2 . Доїхавши до автозаправки «Укрнафта» в смт.Торчин, у дзеркалі заднього виду він побачив автомобіль IVEKO білого кольору. Приблизно за 100 м до повороту на смт. Торчин, він увімкнув покажчик лівого повороту, подивився в дзеркало заднього виду, та почав здійснювати маневр, попередньо пригальмувавши. Швидкість руху його автомобіля перед поворотом була близько 20 км/год. Коли його автомобіль майже закінчив маневр повороту, він відчув удар в ліву задню частину свого автомобіля, внаслідок чого спрацювала подушка безпеки. Автомобіль IVEKO протягнув його автомобіль приблизно 15 метрів та притиснув його до бордюру зустрічної смуги руху. Також зазначив, що покажчик правого повороту він не вмикав. Після зіткнення в автомобілі спрацювала аварійна сигналізація, яку він не зміг вимкнути. Через праву передню дверку він зміг вийти з автомобіля і побачив що пошкоджено ліве заднє крило, ліва задня дверка, ліве заднє сидіння, стійка і дах машини.
При цьому, як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , він не заперечує той факт, що у час і місці скоєння ДТП він рухався транспортним засобом «IVEKO», д.н.з. НОМЕР_1 .
Пункт п.12.1 ПДР України передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 ПДР України під час руху транспортного засобу водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Стаття 124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доведена повністю.
Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційному суду не надано.
А відтак, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст.124 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, зокрема керуючи транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду та пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Суд не приймає доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з тих підстав, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та його винуватості у ДТП, яка сталася 02.11.2024 року, оскільки вони повністю спростовуються, вищенаведеними доказами.
Висловлену стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення, суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнути ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що місцевим судом було безпідставно не враховано показання свідка ОСОБА_3 , який в суді першої інстанції зокрема показав, що він працює керівником «Торчін Оіл» в офісному приміщенні, яке розташоване в смт. Торчин по вул. Незалежності, поруч з яким знаходиться кафе. В листопаді 2024 року, пообідавши в кафе, він вийшов на вулицю та побачив два автомобілі. Перший – автомобіль «CITROEN», який повертав праворуч, включивши відповідний покажчик повороту. Другий – автомобіль «IVEKO», який повертав ліворуч в смт. Торчин, та рухався зі швидкістю близько 50 км/год. Автомобіль «CITROEN», коли майже проїхав поворот на смт. Торчин, різко, на швидкості приблизно 50-60 км/год, повернув ліворуч. Після чого, автомобіль «IVEKO», який рухався позаду, здійснив зіткнення з автомобілем «CITROEN», то апеляційний суд, погоджується з висновком місцевого суду, що стороною захисту не надані докази на доведення достовірності показань вищевказаного свідка, а саме, що він дійсно працює в «Точін Оіл», офісне приміщення якого розташоване поруч з місцем ДТП, і що свідок 02.11.2024 року о 12.45 год. перебував в безпосередній близькості до місця ДТП.
Більше того, апеляційний суд звертає увагу, що вищевказаний свідок не був допитаний працівниками поліції, що об`єктивно ставить під сумнів факт його перебування на місці ДТП.
Отже, висновок судді суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції, яким суд дав правильну та неупереджену оцінку і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність постановленого судового рішення.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Правильним також є висновок суду про закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП , оскільки на час розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 цього ж Кодексу.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
У зв`язку з цим, апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Котовича Б.В. слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді щодо  ОСОБА_1 , – без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Котовича Богдана Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 20 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк