Номер провадження: 33/813/1523/25
Номер справи місцевого суду: 495/99/24 
Головуючий у першій інстанції Волкова Ю. Ф. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І., в порядку підготовки до розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Із вказаної постанови вбачається, що 01.01.2024 року о 21:50 год. по вул. Кишинівська, 167 с. Випасне Білгород-Дністровського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - ВАЗ 2101, державний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), від проходження огляді на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного приладу на місці зупинки та у медичному закладі відмовився (відмову зафіксовано на відео на службовий пристрій Samsung № 23 IMEI 3026135); такими діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 07 липня 2025 року звернувся до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 звернувся із клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відмову в поновленні строку та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала з огляду на таке.
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст.294 КУпАП.
Так, за положеннями ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.
Отже, дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись строк на апеляційне оскарження, ? день винесення постанови.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана постанова суду винесена 21 жовтня 2024 року (Т.1 а.с.185-186). Строк на її апеляційне оскарження закінчився 31 жовтня 2024 року. Апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку подані апелянтом на адресу суду 07 липня 2025 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (Т.2 а.с.143).
Відтак, апеляційна скарга подана поза межами процесуального строку.
З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що 21 жовтня 2024 року (в день винесення судового рішення) ОСОБА_1 участі у судовому засіданні не приймав, про розгляд апеляційної скарги був сповіщений належним чином.
Після прийняття оскаржуваної постанови суду, вона була надіслана ОСОБА_1 за місцем проживання (Т. 1 а.с. 187).
30 жовтня 2024 року адвокат Васильєв П.О., який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року, в якій просив скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу захисника Васильєва П.О., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року залишено без змін.
Що свідчить, про те, що ОСОБА_1 був обізнаний із прийнятим судом рішенням, тож апелянт мав реальну можливість подати апеляційну скаргу у межах встановленого законом процесуального строку.
В подальшому, 10 березня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення).
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року повернуто особі, яка її подала.
26 березня 2025 року ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення).
Постановою Одеського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
16 квітня 2025 року ОСОБА_1 втретє подав апеляційну скаргу на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення).
Постановою Одеського апеляційного суду від 09 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
21 травня 2025 року ОСОБА_1 вчетверте подав апеляційну скаргу на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення).
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
07 липня 2025 року ОСОБА_1 вп`яте подав апеляційну скаргу на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення).
ОСОБА_1 є особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції?(§§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8?;листопада 2005 року в справі «Смірнова проти України»).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 ЄСПЛ роз`яснив, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
У зв`язку із наведеним, апеляційний суд констатує, що правопорушник ОСОБА_1 вже реалізував своє право на оскарження постанови судді Білгород — Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2024 року, шляхом подачі апеляційної скарги через свого захисника, і який діяв в його інтересах.
Адвокат Васильєв П.О. який підписав та подав апеляційну скаргу, діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі договору № 8/2024 про надання правничої (правової) допомоги від 02.02.2024 року, який підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Таким чином ОСОБА_1 скористався визначеними ст. 268 КУпАП правами на власний розсуд, подавши, в особі свого представника, до суду апеляційну скаргу, яка була розглянута Одеським апеляційним судом 19.02.2025 року.
Твердження апелянта, що він копію постанови суду не отримував та до теперішнього часу йому її не вручено під розписку апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи копія постанови від 21.10.2024 року була надіслана апелянту за місцем проживання (Т.1 а.с. 187).
Інших поважних причин, які перешкодили апелянту подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, апелянтом не зазначено.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Враховуючи, що ОСОБА_1 , був обізнаний про існування оскарженого судового рішення, об`єктивних підстав, що перешкоджали йому подати апеляційну скаргу у строк, визначений ст.294 КУпАП, судом не встановлено та апелянтом не зазначено. Апелянтом не наведені обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законом строк.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП у випадку пропуску строку, встановленого для оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, та відмові в поновленні вказаного строку, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст. 7,293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу повернути особі що її подала разом з доданими матеріалами.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 Ю.І. Кравець