ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6352/25 Справа № 243/3055/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  — адвоката Статіви Олени Володимирівни на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про відшкодування шкоди,–

                                       ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про відшкодування шкоди (а.с. 1-7), в обґрунтування якого посилалась на те, що 16.11.2021 року працівники Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від`єднали газопостачання будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачу. 
В грудні 2021 позивач звернулася до суду та 12.01.2024 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Слов`янського управління по газопостачанню були задоволені, визнано дії відповідача щодо припинення 16.11.2021 року газопостачання до буд. АДРЕСА_1 шляхом механічного від`єднання від вуличного газопроводу незаконними; зобов`язано відновити газопостачання до будинку шляхом механічного приєднання до вуличного газопроводу. Рішення набуло чинності, але залишається не виконаним впродовж двох з половиною років. 
Дії відповідача негативно позначилися на рівні життя позивача, внесли істотні зміни у перебіг її звичайної життєдіяльності, а саме, через відсутність газопостачання вона була змушена придбати собі твердопаливний котел АТ140S DC-185, вартістю 111 700 грн для опалення приміщень власного будинку, бойлер електричний RODA Aqua Inox 100 для підігріву води, вартістю 14 700 грн, електричну варильну поверхню Electrolux, вартістю 10 900 гривень, для приготування їжі, 10 метрову димохідну трубу, діаметром 2,5 м вартістю 1 500 грн за метр, загальною вартістю 15 000 грн для облаштування вентиляції під твердопаливний котел, 2 насоси, вартістю 9 000 грн для циклювання води в системі опалення, 30 метрів труби, вартістю 3 900 грн. Всього було придбано товарів на загальну вартість у 165 200 грн.
Необхідність здійснити додаткові витрати на облаштування нормального життя вплинули у значній мірі на бюджет та здоров`я позивача. Остання деякий час змушена була проживати у холодну пору року без опалення будинку, без можливості приготувати їжу та прийняти душ. 
Під час від`єднання будинку від газопостачання позивач перебувала на лікуванні та вимушена була жити в будинку без опалення, що в подальшому мало негативні наслідки для здоров`я. 
Позивач є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи та страждає на цукровий діабет. 
20.05.2022 позивач звернулась до сімейного лікаря та в неї було виявлено гостру респіраторну інфекцію нижніх дихальних шляхів. Позивач перебувала у міському нефрологічному центрі КНП «МКЛ №4» ДМР з діагнозом: гострий пієлонефрит. Карбункул правої нирки на тлі цукрового діабету, 2 тип, гіпертонічна хвороба ІІст., дифузний кардіосклероз. Персистуюча фібріляція передсердь. Двобічна позашпитальна застійна пневмонія. Загальний стан – важкий, що також підтверджено висновками інших лікарів. 
Через постійні сильні душевні хвилювання, фізичні страждання у позивачки погіршився фактичний стан здоров`я, та остання була змушена звертатися до спеціалістів за допомогою та знаходилася на стаціонарному лікуванні з 25.05.2022 року по 13.06.2022 року. 
Також на душевному та фізичному стані залишила негативні наслідки і судова тяганина, щодо визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, що тривала протягом двох років та двох місяців. 
При цьому, газопостачання позивачу не відновлено досі, через що вона також знаходиться у постійному стресовому стані, що також негативно позначається на її здоров`ї.
На підставі вищевикладеного, позивач просила суд стягнути з ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на її користь збитки у сумі 165 200,00 грн та моральну шкоду у сумі 500 000,00 грн. 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про відшкодування шкоди – задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 10 000 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації на користь держави суму судового збору у розмірі 65 (шістдесят п`ять) гривень 52 копійки (а.с. 139-142).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1  — адвокат Статіва О.В. подав апеляційну скаргу (а.с. 144-149), посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 164-167).
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, загальне захворювання, що вбачається з довідки МСЕК серія ДОН-05 №183563 від 25.07.2005 року. 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.01.2024 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації щодо припинення 16.11.2021 року газопостачання до буд. АДРЕСА_1 , – незаконними, зобов`язано відновити газопостачання до будинку шляхом механічного приєднання до вуличного газопроводу.
Як було встановлено вищевказаним рішенням 16.11.2021 року приблизно о 10-00 годині працівники Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від`єднали газопостачання до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 в наслідок витоку газу та не поновили його. У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що всі дії відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації відновити газопостачання стосовно відмови у відновленні газопостачання до належного будинку позивача ОСОБА_1 вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, та з огляду на те, що відповідачем порушені права позивача як споживача природного газу, що слід вважати грубим втручанням в приватне життя особи, та таке відключення позбавляє особу належних умов до існування, призводить до змін у побуті, укладі життя особи, тощо, що свідчить про незаконність дій ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації відновити газопостачання.
Як видно з консультативного висновку спеціаліста сімейного лікаря від 20.05.2022 року у ОСОБА_1 було виявлено гостру респіраторну інфекцію нижніх дихальних шляхів. Застійна пневмонія.
Згідно виписки №11147 з медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_1 перебувала у міському нефрологічному центрі з 25.05.2022 року по 13.06.2022 року з діагнозом: гострий пієлонефрит. Карбункул правої нирки на тлі цукрового діабету, 2 тип, середнього ступеню важкості, субкомпенсованого. Супутній гіпертонічна хвороба ІІст.,3 ст.,ССР високий ІХС: дифузний кардіосклероз. Персистуюча фібріляція передсердь. Двобічна позашпитальна застійна пневмонія. Загальний стан – важкий.Згідно результатів ЕКГ від 25.05.2022 року: Фибриляція передсердь, тахісистолія, шлуночкова парасистолія, ГЛШ з перевантаженням.
Також у у ОСОБА_1 встановлено: - згідно висновків кардіолога від 27.05.2022 року: Гіпертонічна хвороба ІІст., 3ст., ССР високий, ІХС: діфузний кардіосклероз, персистуюча фібриляція передсердь; - згідно висновків невролога від 10.06.2022 року: Хронічна вертеброгена радікулопатія L4-S1 білатерально, із стійким больовим, м`язево-тонічним, корінцевим синдромами; - згідно висновоку від 24.05.2022 року: КТ непрямі ознаки двобічного пієлонефриту ознаки дифузних змін легеневої тканини підозрілих на пневмонію, двобічного плеврального випоту, гепатоспленомегалії; - відповідно до консультаційного висновку спеціаліста лікаря-офтальмолога від 22.08.2022 року: обидва ока - ускладнена катаракта правого ока. Міопія середнього ступеню правого ока. Офтальмогіпертензія, артифакія, вторинна катаракта лівого ока. Цукровий діабед 2 типу.
З накладної №1022 від 22.11.2021, виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається факт придбання твердопаливного котла АТ140S DC-185, вартістю 111 700 грн; бойлер електричний RODA Aqua Inox 100 для підігріву води, вартістю 14 700 грн; електричну варильну поверхню Electrolux, вартістю 10 900 грн; димохідну трубу, діаметром 2,5 м. 10 м вартістю 1 500 грн за метр, загальною вартістю 15 000 грн; насоси вартістю 9 000 грн; 30 метрів труби, вартістю 3 900 грн, а разом на суму 165 200 грн.
ПАТ по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації листом від 12.04.2024 року №177/1.4 повідомило ОСОБА_1 , що для вирішення питання по суті необхідно надати доступ до газорозподільної системи.
Постановою Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.07.2024 року було відкрито виконавче провадження №75665943 з виконання виконавчого листа №2/243/336/2024; 243/12946/21 про зобов`язання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації відновити газопостачання до буд. АДРЕСА_1 , шляхом механічного приєднання до вуличного газопроводу.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2024 року було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області у справі №243/12946/21.
На підтвердження факту придбання та встановлення твердопаливного котла АТ140S DC-185 позивачем надано договір про надання робіт (виконаних послуг) від 10.12.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , актом приймання виконаних робіт від 14.12.2021, фото з місця виконаних робіт.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем сума компенсації моральної шкоди в розмірі 500 000 грн є невиправданою, оскільки такий розмір є занадто завищеним, а тому, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності вважає, що задля належної сатисфакції понесених душевних страждань на користь позивача слід стягнути 10 000 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення збитків суд першої інстанції виходив з того, що витрати, здійснені позивачем з метою придбання твердопаливного котла для обігріву, приготування їжі, зігрівання води та ін., не є майновою шкодою, адже внаслідок їх здійснення позивач набула у власність матеріальні цінності для задоволення власних потреб, які з моменту придбання залишились в її власності. Отже, вказані витрати не можна віднести до витрат, здійснених для відновлення порушеного права на отримання природного газу від відповідача, а тому, вони не є збитками. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
Надання послуг фізичним особам з газопостачання регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем та Правилами надання населенню послуг з газопостачання, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, з подальшими змінами.
Кодекс газорозподільних систем визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Відповідно до частини другої підпункту 1 п. 2 глави 6 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, у разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, наякі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такої відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Ст. 1166 ЦК передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоду; причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою; вина особи, що завдала шкоду.
Позивач вважає збитками вартість придбаного твердопаливного котла, теплового насосу, бойлера, електричної варильної поверхні та ін. на загальну вартість у 165 200 грн.
За своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи внаслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, зайвих витрат з метою відновлення порушеного права.
Колегія суддів погоджується з тим, що придбання твердопаливного котла, теплового насосу, бойлера, електричної варильної поверхні та ін. не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, та не можуть бути віднесені до витрат, здійснених для відновлення порушеного права щодо відновлення газопостачання відповідачем. Позивачем належними чином не обґрунтовано причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача щодо припинення газопостачання до будинку позивача та понесеними позивачем витратами на придбання вказаних матеріальних цінностей, які були придбанні позивачем для задоволення власних потреб та залишились у її власності.
Таким чином, є обґрунтованими висновки суду стосовно того, що позовні вимоги в цій частині не знайшли свого підтвердження та належного обґрунтування, у зв`язку із чим є такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи скарги про те, що суд не звернув уваги на те, що Кодексом газорозподільних систем унормовано питання компенсації споживачам збитків завданих у разі порушення оператором ГРМ вимог цього Закону є безпідставними, оскільки саме нормами ЦК України, як основного акту цивільного законодавства, на які позивач посилається у своєму позові, та які були застосовано судом першої інстанції, визначено поняття збитків, майнової шкоди та підстави для їх відшкодування. Пунктом 1 глави 6 розділу ХІ Кодексу ГРМ, який є галузевим нормативно-правовим актом, визначено, що за наявності порушень, передбачених пунктом 4 глави 2 цього розділу, за які Оператор ГРМ має компенсувати споживачу завдані збитки, при цьому, п.п. 1 п. 2 глави 6 розділу ХІ Кодексу ГРМ визначено, що компенсація завданих споживачу збитків здійснюються у разі безпідставного припинення газопостачання (розподілу природного газу) споживачу з вини Оператора ГРМ він відшкодовує споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, що обчислюється, виходячи з середньодобового споживання за попередні 12 місяців (норма застосовується щодо споживачів, що не є побутовими) або планового місячного об`єму споживання (норма застосовується щодо споживачів, що є побутовими) на відповідний період за договором розподілу природного газу та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовних вимог позивачем такі вимоги до відповідача в рамках даної справи не заявлені. 
Таким чином, Кодексом ГРМ не передбачено відшкодування збитків за придбання матеріальних цінностей, які є предметом розгляду у даній справі.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Враховуючи правову позицію ВП ВС, викладену у постанові від 01 вересня 2020 року (справа №216/3521/16-ц), споживач має право на відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч.2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної шкоди.
Частиною першою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, указане положення має загальне принципове значення, за змістом якого, саме особа, яка безпосередньо постраждала від протиправних дій іншої особи має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди.
Частиною другою указаної статті надано визначення такої категорії як моральна шкода, а саме: моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону та у відповідності до приписів ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку встановленим обставинам та поданим доказам і у відповідності до вимог ч. 4 ст. 265 ЦПК України у своєму рішенні надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Обставини, на які зроблене посилання в апеляційній скарзі, були проаналізовані судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами і фактами, при цьому суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин принцип розумності і справедливості.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу визначеного судом розміру моральної шкоди, оскільки вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди суд виходив із принципу розумності, виваженості та справедливості, конкретних обставини у справі. 
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. 
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористалась наданими їй правами, не обґрунтувала свої доводи апеляційної скарги, не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,–

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  — адвоката Статіви Олени Володимирівни - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2025 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “13” серпня 2025 року.
Повний текст постанови складено “25” серпня 2025 року. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

                                                                Т.П. Красвітна