ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року	Львів	Справа № 465/2516/25 пров. № А/857/24534/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Носа С.П.
за участі секретаря судового засідання:           Скрутень Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Франківського районного суду міста Львова від 06 червня 2025 року (суддя – Дзеньдзюра С.М., час ухвалення – 15:10 год., місце ухвалення – м.Львів, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №465/2516/25 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського НПУ ГПНП у ЛО ШРВП №1 Годзінського Івана Івановича, Головного управління Національної поліції у Львівській області, 
про скасування постанови та закриття провадження у справі,

                                                            встановив:

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів поліцейського НПУ ГПНП у ЛО ШРВП №1 Годзінського І.І., Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив: 1) постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4326102 від 22.03.2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП – скасувати; 2) провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП - закрити. 
Відповідач ГУ НП у Львівській області позовних вимог не визнав, вважаючи такі необґрунтованими та безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову повністю. 
Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 06.06.2025 у задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином докази, які зафіксовані на відеокамері поліцейського, де позивач заперечив порушення правил дорожнього руху. Крім цього, позивачем було знято відео відповідного відрізку дороги, на якому вбачається дорожній попереджувальний знак направлення руху ліворуч. При наявності таких знаків направлення руху не потрібно вмикати покажчики повороту, якщо рухатися за напрямком, зазначеним знаком. Вважає скаржник, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Як встановлено в матеріалах справи, оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і як наслідок, даний доказ є недопустимим. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити. 

Суд встановив такі фактичні обставини справи.           
Відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським відділу поліції №1 (м.Радехів) Шептицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Годзінським Іваном Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4326102 від 22.03.2025 року за ч.2 ст.122 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с. 6). 
За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 22 березня 2025 року о 10 год. 16 хв. в селищі Добротвір, вул. Овочева, керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під час зміни напрямку не увімкнув лівий покажчик повороту, чим порушим п.9.2.б ПДР України. 
Вважаючи таку постанову відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду. 

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є питання щодо протиправності постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху. 
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»). 
Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Відповідно до п.9.2«б» ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом. 
Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вважав, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у визначений законом спосіб, а накладене відповідачем адміністративне стягнення обране у виді та розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.122 КУпАП. 
Надаючи правову оцінку обставинам правомірності прийняття спірної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, колегія суддів зазначає таке. 
Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. 
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У розглядуваній справі, з урахуванням переглянутого наданого відповідачем відео матеріалу - відеозапису події з бодікамери поліцейського, встановлено, що автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час проїзду ділянки дороги із заокругленням не увімкнув лівий покажчик повороту. 
Разом з тим судом апеляційної інстанції з оглянутого відеозапису, наданого позивачем щодо ділянки дороги в селищі Добротвір, вул. Овочева, встановлено, що перед заокругленням дороги встановлено дорожній знак 1.2 ПДР «Небезпечний поворот ліворуч». 
Згідно з п.1.2 Попереджувальні знаки ПДР «Небезпечний поворот ліворуч» – цей знак попереджає про заокруглення дороги радіусом менше 500 м поза населеними пунктами і менше 150 м - у населених пунктах або про заокруглення з обмеженою оглядовістю. 
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що при знаку 1.2 ПДР потрібно вмикати відповідний покажчик повороту, якщо водій фактично змінює напрямок руху (тобто виконує маневр – поворот ліворуч). Але є важливе уточнення, якщо дорога плавно повертає, і водій не змінюєте смугу руху, або не з`їжджає на іншу дорогу, вмикати покажчик повороту не обов`язково. Якщо ж дорога розгалужується або водій з`їжджає з головної на другорядну – тоді покажчик повороту обов`язковий. 
Отже, якщо водій виконує маневр, при вказаному вище знаку поворот потрібно вказувати, а якщо просто слідує водій по дорозі без з`їздів і розгалужень, тоді покажчик повороту не обов`язковий. 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проїжджаючи ділянку дороги в селищі Добротвір, вул. Овочева, не змінював смугу руху і не змінював напрямок руху, а слідував по головній дорозі. 
За наведеного у позивача не виникало обов`язку вмикати лівий покажчик повороту на виконання вимог п.9.2 «б» ПДР, що вказує на відсутність події та складу правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та вини особи у вчиненні такого правопорушення. Наявність події правопорушення та вини особи доводиться шляхом надання доказів. 
Апеляційний суд враховує, що матеріали справи свідчать про відсутність об`єктивних даних, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, фабула якого вказана в оскаржуваній постанові і відповідачем у справі таких доказів не надано. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач не довів обставин щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а отже спірну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕНА №4326102 від 22.03.2025 належить скасувати, задовольнивши відповідні позовні вимоги. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача знаходять своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. 
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для його скасування та прийняття нової постанови, з врахуванням приписів частини третьої статті 286 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -             
                      
                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити. 
Рішення Франківського районного суду міста Львова від 06 червня 2025 року в адміністративній справі №465/2516/25 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського НПУ ГПНП у ЛО ШРВП №1 Годзінського Івана Івановича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови та закриття  провадження у справі – скасувати та ухвалити нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити. 
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4326102 від 22 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП – закрити, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	С. П. Нос  	
Повний текст постанови суду складено 04.08.2025 року