ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/11903/24	
                                                                                Суддя І інстанції – Прасов О.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 04.11.2024 за №083850011595 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, періоди його роботи з 01.03.2007 по 01.10.2009, з 16.12.2015 по 31.01.2022 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п.«в» ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі його заяви про призначення пенсії від 28.10.2024.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 04.11.2024 за №083850011595 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, періоди його роботи з 01.03.2007 по 30.09.2009, з 16.12.2015 по 31.01.2022 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п.«в» ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі його заяви про призначення пенсії від 28.10.2024.
В іншій частині позовної заяви відмовити. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правомірність рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного спеціального стажу. Вказує на те, що до спеціального стажу не враховано періоди роботи за довідкою від 07.10.2024 року №1 з 01.03.2007 по 30.09.2009 та за довідкою від 15.10.2024 №346/10-2024 з 16.12.2015 по 10.10.2017, оскільки довідки не відповідають вимогам пункту 20 Порядку (відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера). Для зарахування вищезазначеного періоду до спеціального необхідно долучити належним чином оформлені довідки з посиланням на первинні документи, які б відповідали вимогам пункту 20 Порядку. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу за призначенням пенсії за вислугу років відповідно до п. "в" статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII.
Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 083850011595 від 04.11.2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу.
Позивач не погодившись із вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, звернувся з адміністративним позовом до суду. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Виходячи зі змісту преамбули Закону № 1788-XII, цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно положень ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до п. «в» ст. 54 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники і службовці авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, зокрема, інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах.
Згідно з п.п. «а» і «б» ст. 54 Закону № 1788-XII у вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена в пунктах «а» і «б» цієї статті, зокрема, працівники льотного і льотно-випробного складу, працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають свідоцтво диспетчера, працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів).
В свою чергу, Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015 пункт «в» статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають певні категорії робітників і службовців авіації, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, зокрема: інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах. У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена у пунктах «а» і «б» цієї статті. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII. Пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Вказане свідчить про те, що в межах спірних правовідносин підлягають застосуванню «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Приймаючи рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, Конституційний Суд України виходив з того, що пунктами «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення віку виходу на пенсію на 5 років та стажу роботи для певних категорій працівників і службовців авіації. Однак, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Таким чином, зокрема, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що з 23 січня 2020 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років чоловікам, відповідно до п. «в» статті 54 Закону № 1788, необхідно виходити з досягнення 55 років і при наявності загального стажу роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на посадах інженерно-технічного складу за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу, з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 04.11.2024 за №083850011595 вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років стала відсутність необхідного спеціального стажу. При цьому, до спеціального стажу позивача не враховано періоди роботи за довідкою від 07.10.2024 року №1 з 01.03.2007 по 30.09.2009 та за довідкою від 15.10.2024 №346/10-2024 з 16.12.2015 по 10.10.2017, оскільки довідки не відповідають вимогам пункту 20 Порядку (відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера).
Колегія суддів проаналізувавши підстави для відмови у зарахуванні періодів роботи позивача до спеціального стажу і відмови у призначенні пенсії за вислугу років, зазначає наступне.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, за приписами наведених норм, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суду в постановах від 12.02.2019 у справі № 337/1297/17 (2-а/337/118/2017) та від 21.03.2019 у справі №227/4564/16-а.
Як вбачається з копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 18.02.1985 року позивач у спірні періоди працював:
- з 01.03.2007 по 30.09.2009 на посаді техніка авіаційного з експлуатації повітряних суден у ТОВ “Дніпроавіасервіс”; 
- з 16.12.2015 по 31.01.2022 на посаді техніка авіаційного з експлуатації повітряних суден 5 розряду дільниці наземного обслуговування у КП “Міжнародний аеропорт Запоріжжя”.
При цьому, з довідки форми РС-право судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській було фактично не зараховано до спеціального стажу позивача увесь його період роботи - з 16.12.2015 по 31.01.2022 на посаді техніка авіаційного з експлуатації повітряних суден 5 розряду дільниці наземного обслуговування у КП “Міжнародний аеропорт Запоріжжя”.
В свою чергу, на підтвердження того, що в спірні періоди позивач працював на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років позивачем надано до пенсійного органу довідки ТОВ «Дніпроавіасервіс» від 07.10.2024 за №1 та КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» від 15.10.2024 за №346/10-2024.
В свою чергу, зазначені довідки містять інформацію про посаду та характер виконуваної позивачем роботи, віднесення посади до переліку посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «в» ст. 54 № 1788-XII, а також посилання на первинні документи, на підставі яких були видані ці уточнюючі довідки.
При цьому, невідповідність наданих позивачем уточнювальних довідок п. 20 Порядку №637, на яку посилається відповідач, носить суто формальний характер, а такі неточності, як відсутність підписів начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, не впливають на можливість пенсійного органу встановити характер праці, період роботи, віднесення посади на який працювала особа до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років на підстав п. «в» ст. 54 Закону №1788-ХІІ, та визначити наявність підстав для зарахування періоду роботу до спеціального стажу.
У такому випадку, незарахування пенсійним органом до спеціального стажу позивача спірних періодів роботи з 01.03.2007 по 30.09.2009, з 16.12.2015 по 31.01.2022 є неправомірним.
В свою чергу, враховуючи те, що позивач, станом на 28.10.2024 року досяг 55 років і, з урахуванням періодів з 01.03.2007 по 30.09.2009, з 16.12.2015 по 31.01.2022, які підлягають зарахуванню до спеціального стажу, має стаж на посадах і роботах інженерно-технічного складу цивільної авіації – 24 роки 05 місяців 11 днів, загальний стаж роботи в цивільній авіації більше 25 років та загальний страховий стаж 39 років 03 місяці 29 днів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 04.11.2024 за №083850011595, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, періоди його роботи з 01.03.2007 по 30.09.2009, з 16.12.2015 по 31.01.2022 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п.«в» ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі його заяви про призначення пенсії від 28.10.2024.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 17 червня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова