П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/6110/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В. 
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
11 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирьскій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.09.2023 №063550005164 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.
Також, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періоди роботи з 01.11.1984 по 30.11.1984, з 01.01.1985 по 31.10.1985, з 01.02.1986 по 31.10.1986, з 01.01.1987 по 30.04.1987 та з 25.05.1990 до 19.09.2000 у колгоспі "Здобуток Жовтня" та повторно розглянути його заяву від 29.08.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.
У задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволених вимог, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирьскій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Позивач після досягнення 54-ти річного віку звернувся до ГУ ПФУ в Житомирьскій області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області її розглянуто за принципом екстериторіальності.
За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який рішенням №063550005164 від 05.09.2024  відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.
Позивач не погоджується із рішенням про відмову у призначенні йому пільгової пенсії та вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
За результатом розгляду матеріалів справи суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 №796-XII (далі - Закон №796-XII).
Згідно із статтею 49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, за приписами статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.
При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Як встановлено з матеріалів справи, рішенням №063550005164 від 05.09.2024 ГУ ПФУ у Дніпропетровській області відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсі через відсутність необхідного страхового стажу, оскільки за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи 1993-2000 через відсутність наказів про переведення до КСП, відсутність даних в індивідуальних відомостях за цей період, дата заповнення трудової книжки не відповідає інструкції ведення трудових книжок, відповідно до довідки від 23.01.2023 №15, по батькові не відповідає паспортним даним.
Окрім цього, період роботи у колгоспі 1984-1987, за твердженнями відповідачів, потребує перевірки, оскільки викликає сумнів норма трудової участі в громадському господарстві.
Надаючи оцінку вказаній обставині, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що підставою для відмови зарахувати трудову діяльність позивача до його страхового стажу слугував факт порушення встановлених вимог до заповнення трудової книжки.
Так, принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.
Приписами ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
В свою чергу, стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як встановлено із записів 3-4 трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 19.09.2000, яка наявна в матеріалах справи, позивач прийнятий до колгоспу "Здобуток Жовтня" с.Словечне Овруцького району Житомирської області з 25.05.1990 на підставі протоколу №5 від 26.05.1990 та відповідно до наказу №9-к від 19.09.2000 звільнений з роботи за власним бажанням на підставі його заяви. Вказана трудова книжка завірена директором СТОВ та скріплена печаткою.
Доказів на підтвердження недостовірності записів у вкладенні до трудової книжки позивача щодо періоду її роботи з 25.05.1990 по 19.09.2000 відповідачами суду не надано та відповідних доводів не заявлено.
Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Словечне-Агро" (далі - ТОВ "Словечне-Агро") колгосп "Здобуток Жовтня" з 19.07.1993 відповідно до протоколу №2 від 19.07.1993 перейменований у КСП "Словечне", а з 07.03.2000 на підставі протоколу №1 від 26.02.2000 КСП "Словечне" реорганізоване та перейменоване у СТОВ "Словечне". Записи про реорганізацію колгоспу "Здобуток Жовтня" з посиланням на відповідні протоколи містить також трудова книжка колгоспника позивача.
У подальшому на підставі протоколу №2017/07-27 від 27.07.2017 СТОВ "Словечне" реорганізоване та перейменоване у ТОВ "Словечне-Агро".
При цьому, спірний період трудової діяльності позивача підтверджена також довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Словечне-Агро" №145 від 21.09.2023, яка міститься в матеріалах справи.
З огляду на викладене, враховуючи досліджену судом копію трудової книжки колгоспника, яка є належним доказом його трудової діяльності, суд першої інстанції вірно виснував, що вказані записи підтверджують період роботи позивача в колгоспі "Здобуток Жовтня" з 25.05.1990 до 19.09.2000, а відтак підстави, які слугували для незарахування позивачу до його страхового стажу спірного періоду трудової діяльності, є безпідставними, оскільки наразі ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження). При цьому, записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.
Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" №301 27.04.1993, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
За таких обставин хибним є мотив відповідачів стосовно відсутності підстав для зарахування періоду трудової діяльності позивача з 25.05.1990 по 19.09.2000 згідно з записів вкладення у трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 від 19.09.2000 до його страхового стажу.
Отже, документи, які містяться в матеріалах справи підтверджують період трудової діяльності позивача з 01.11.1984 по 30.11.1984, з 01.01.1985 по 31.10.1985, з 01.02.1986 по 31.10.1986, з 01.01.1987 по 30.04.1987 та з 25.05.1990 до 19.09.2000 у колгоспі "Здобуток Жовтня", а тому відповідач мав належним чином перевірити подані позивачем документи для прийняття відповідного рішення.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність незарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періодів його роботи у колгоспі "Здобуток Жовтня".
В свою чергу, оскаржуване рішенні ГУ ПФУ у Дніпропетровській області не містить відомостей про відсутність у трудовій книжці позивача відповідних записів або про те, що в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про спірний період роботи позивача.
При цьому, судова колегія зауважує, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).
Згідно п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються таку документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Постанова №637); для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно ст. 101 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, у разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, пенсійний орган має право витребовувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, останні не містять доказів щодо здійснення відповідачами повноважень, передбачених Законом № 1058-IV та Порядком №22-1. Також матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачами відповідних дій щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду роботи позивача.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачі не довели правомірність спірного рішення та відсутність у позивача права на призначення дострокової пенсії за віком, а тому наявні підстави для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області від 05.09.2023 №063550005164.
Також, колегія суддів погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача періоди роботи з 01.11.1984 по 30.11.1984, з 01.01.1985 по 31.10.1985, з 01.02.1986 по 31.10.1986, з 01.01.1987 по 30.04.1987 та з 25.05.1990 до 19.09.2000 у колгоспі "Здобуток Жовтня" та повторно розглянути його заяву 29.08.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, з урахуванням встановлених судом обставин.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.