УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/546/25         Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О. 
Категорія 55         Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.
з участю секретаря
судового засідання       Драч Т.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №935/546/25 за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії та стягнення неустойки
за апеляційною скаргою Підприємства Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок»
на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Василенко Р.О.
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року Підприємство Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» (далі - ПР «Кооперативний ринок») звернулося до суду з позовом, в якому просило зобов`язати відповідача звільнити торгівельний майданчик № НОМЕР_1 від кіоску шляхом вивезення за межі ПР «Кооперативного ринку», а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ПР «Кооперативного ринку» неустойку в сумі 36 480,00 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 січня 2022 року між ПР «Кооперативний ринок» та ОСОБА_1 укладений договір №246 терміном з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, після підписання якого сторони приступили до його виконання. Після закінчення дії договору відповідачу було запропоновано додатковою угодою пролонгувати договір на 2023 рік. Відповідач не погодилася на пролонгацію договору №246.
Вказували, що 27.01.2023 року підприємство надіслало відповідачу лист №37 від 27.01.2023, яким повідомлено про закінчення дії договору №246 та просили виконати умови п.2.3.1 Договору, за умовами якого об`єкт оренди повертається орендарем відповідно до ст. 785 ЦК України за актом прийому-здачі майна ПР «Кооперативний ринок», торгівельний майданчик звільняється від майна орендаря, шляхом вивезення майна орендарем за межі території ПР «Кооперативний ринок» та складанням акту прийому-здачі звільненого майданчика.
Зазначали, що відповідача попереджено, що в разі невиконання зобов`язань п.2.3.1. договору №246 буде нараховуватися неустойка згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України. Відповідно до п.19 правил адміністрація ринку при наданні торгівельного місця на вказаний термін укладає з продавцем письмову угоду. Відповідач, не виконуючи зобов`язань за договором №246 п.2.3.1. та п.19 Правил торгівлі на ПР «Кооперативний ринок», проводить господарську діяльність на ПР «Кооперативний ринок», використовуючи т/м № НОМЕР_1 в своїй господарській діяльності.
Звертало увагу, що вони несуть витрати по утриманню т/м № НОМЕР_1 , тому на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України нараховує неустойку за час прострочення користування т/м № НОМЕР_1 в подвійному розмірі з 01.01.2023 по 01.01.2025 в сумі 36 480,00 грн. Орендна плата за договором т/м №14 складає 760 грн., подвійна - 1 520,00 грн., час прострочення - 24 місяці. Відповідач самостійно не сплачує неустойку.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року у відкритті провадження відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України. 
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ПР «Кооперативний ринок» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції в порядку, визначеному ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а спір між сторонами є господарським. Такого висновку суд дійшов на підставі того, що у вступній частині Договору оренди №246 від 01.01.2022 року, укладеного між позивачем та відповідачем, перед прізвищем орендаря - « ОСОБА_1 » стоїть приставка «ФОП», що, на думку суду, є доказом наявності у відповідача статусу суб`єкта підприємницької діяльності.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції скаржник не погоджується, оскільки сам по собі напис «ФОП» не може вважатися належним та допустимим доказом наявності у особи статусу суб`єкта підприємницької діяльності та доказом здійснення нею господарської діяльності.
Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що ні у вказаній частині Договору, ні в пункті 10 Договору - «Реквізити сторін», немає жодних фактичних даних та будь-яких інших відомостей про державну реєстрацію відповідачем підприємницької діяльності.
Вказує, що судом також не враховано, що в п.10 Договору зазначені персональні дані відповідача як фізичної особи, а саме: серія та номер паспорта, адреса проживання та ідентифікаційний код.
Разом з тим, наявність у Договорі вищевказаної приставки «ФОП» пояснюється тим, що при укладенні Договору Орендар (відповідач) стверджувала, що є фізичною особою-підприємцем та зобов`язувалась надати позивачу відповідні підтверджуючі документи згодом, проте не виконала свого зобов`язання, чим ввела останнього в оману.
Звертає увагу, що перед поданням позову, здійснювали платні пошукові запити у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте жодних відомостей щодо відповідача вказаний реєстр не містить. Таким чином, ні на момент укладення Договору, ні під час його дії, ні на момент звернення з позовом до суду, не була та не являється фізичною особою-підприємцем, і саме тому позовну заяву було подано до суду загальної юрисдикції.
Згідно ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього кодексу.
Проте, суд першої інстанції не встановив, що вказаний Договір оренди та акт прийому-передачі об`єкта оренди (додаток до Договору) підписані відповідачем, як фізичною особою без статусу підприємця.
Вказана обставина в сукупності з відсутністю будь-яких належних та допустимих доказів наявності у відповідача статусу суб`єкта господарювання, свідчить про відсутність правових підстав для розгляду даного спору в порядку господарського судочинства.
Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався. 
Сторони  у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник ПР «Кооперативний ринок» надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
За положеннями п. 1 частини першої ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Відмовляючи у відкритті провадження у цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами вказаного правочину є Підприємство Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» та фізична особа-підприємець   ОСОБА_1 , тобто на дату укладення договору відповідач зі змісту договору вказана суб`єктом підприємницької діяльності. Також предметом договору є торгівельний майданчик №14 від кіоску, який передавався відповідачу в тимчасове платне користування, тобто для здійснення господарської діяльності.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 01 січня 2022 року був укладений договір оренди №246 між позивачем ПР «Кооперативний ринок» та відповідачем ОСОБА_1 , в якому зазначено, що відповідач діє як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець (а.с.19).
Проте, доказів того, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець на момент укладення договору чи є на даний час фізичною особою-підприємцем, матеріали справи не містять. Наразі інформація у належний спосіб не спростована.
За приписами п. 1 частини першої ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають, зокрема, при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких  є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта ст.263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного суду в постанові від 25 червня 2019 року в справі №904/1083/18 виснувала, що з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 частини першої ст.20 ГПК України у вказаній редакції спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Отже, позивач, звертаючись за захистом до суду загальної юрисдикції, обґрунтовано вважав, що спір належить вирішувати у порядку цивільного судочинства, виходячи із суб`єктного складу, оскільки на час укладення договору оренди №246 (01 січня 2022 року), його дії (з 01 січня по 31 грудня 2022 року) та подання позову (06 березня 2025 року) відповідач не мала статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Суд першої інстанції не з`ясував обставин наявності у відповідача статусу суб`єкта підприємницької діяльності при укладенні договору, а тому передчасно відмовив у відкритті провадження у цивільній справі.
Відповідно до частини першої ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, окрім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За таких обставин, даний спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства. 
Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Підприємства Коростишівської  райспоживспілки «Кооперативний ринок» задовольнити.
Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 червня 2025 року.

Головуючий Судді