УХВАЛА

20 серпня 2025 року 
м. Київ

справа №990/390/25
адміністративне провадження №П/990/390/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р. Ф.
суддів: Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л., Хохуляка В.В., Юрченко В. П.,
перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Бірюч Оленою Володимирівною до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України в частині,-
УСТАНОВИВ: 
18 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 , адвокат Бірюч Олена Володимирівна звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України, у якому просить Суд визнати протиправним і нечинним Указ Президента України №203/2021 від 21 травня 2021 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в редакції згідно Указу Президента України №497/2021 від 05 жовтня 2021 року, в частині введення в дію персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме позиція №553 Додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року.
Відповідно до частин першої, другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Судом встановлено, що спірний Указ прийнятий 14 травня 2021 року, був опублікований в офіційних друкованих виданнях 25 травня 2021 року (Урядовий кур`єр, №98), відтак набрав чинності саме 25 травня 2021 року. 
Однак з позовом позивач звернувся 18 серпня 2025 року, тобто через чотири роки і два місяці після набрання чинності спірним Указом. 
У позовній заяві представник позивача вказує на те, що про оскаржуване рішення позивач дізнався лише 01 квітня 2025 року, коли в електронний кабінет ЄСІТС адвоката Бірюч О.В. надійшли додаткові пояснення у справі №320/30707/23 від ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області, датовані 26 березня 2025 року, в якості додатку до яких долучено копію листа Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за №18838-2025 від 14 лютого 2025 року.
В цьому листі, зокрема, йдеться про те, що «Відповідно до Указу Президента №203/2021 від 21.05.2021 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до ОСОБА_1 застосовано санкції (Додаток 1 №533, термін - безстроково)».
До отримання копії вказаного документу, як зазначено в адміністративному позові, позивач не був обізнаний про винесення відносно нього рішення.
Представник позивача зазначає, що у відповідь на адвокатські запити ні відповідач, ні апарат Ради національної безпеки і оборони України не надали жодних відомостей на питання, чи повідомлявся ОСОБА_1 про прийняте відносно нього рішення.
З урахуванням того, що оскаржуваний Указ стосується конкретного, вичерпного переліку осіб, до яких включено і позивача - ОСОБА_1 , таке рішення є актом індивідуальної дії, і позивач не був про нього повідомлений будь-яким способом.
Зважаючи, що позивач не вчиняв будь-яких кримінальних чи інших правопорушень, які б могли послугувати підставою для застосування відносно нього санкцій, не відносить себе до суб`єктів злочинного впливу, «ворів в законі», кримінальних авторитетів чи лідерів організованих злочинних угрупувань (як вказано у пояснювальній записці за підписом Міністра внутрішніх справ Авакова А. від 14 травня 2025 року, долученій до відповіді Кабінету Міністрів України на адвокатський запит від 24 липня 2025 року), застосування відносно нього відповіді обмежувальних заходів не було очікуваним чи передбачуваним для ОСОБА_1 .
Зіславшись на частину другу статі 122 Кодексу адміністративного судочинства України, представник вказує, що оскільки про оскаржуване рішення позивач дізнався 01 квітня 2025 року, строк на звернення до суду із позовною заявою не пропущено.
Суд, врахувавши доводи викладені у позові стосовно своєчасності звернення до суду з цим адміністративним позовом (в межах процесуальних строків визначених процесуальним законодавством), вважає за необхідне звернути увагу на наступне. 
Частина перша статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час,  триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Верховний Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Як зазначалося вище, спірний Указ прийнятий 14 травня 2021 року, був опублікований в офіційних друкованих виданнях 25 травня 2021 року (Урядовий кур`єр, №98).
Таким чином, про існування оскаржуваного в цій справі указу позивач мав можливість дізнатись з 25 травня 2021 року - з моменту його офіційного оприлюднення.
Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання (частина третя статті 5 Закону України «Про санкції»). 
Суд звертає увагу на те, що застосування санкцій здійснюється на підставі, порядку і спосіб, які визначені Конституцією України і законами України, які діють/застосовуються однаково щодо всіх підсанкційних осіб. 
Суд наголошує на тому, що законодавство України не передбачає «особливих» правил доведення до відома Указів Президента України - які є обов`язковими до виконання на території України - особам, зокрема й тих, щодо яких застосовані санкції на підставі Закону України «Про санкції».
Доводи позивача стосовно того, що про прийняття спірного в цій справі указу його не було повідомлено відповідними суб`єктами владних повноважень є необґрунтованими, оскільки позивач не був позбавлений можливості ознайомитися зі змістом зазначеного указу Президента України з дня його офіційної публікації.
Аналогічний висновок щодо визначення моменту початку відліку строку на оскарження індивідуально-правового акту зробила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 22 січня 2020 року у справі №9901/518/19, від 05 лютого 2020 року у справі №9901/520/19.
З огляду на викладене, суд звертає увагу позивача на те, що ним пропущено строк звернення до суду з цим адміністративним позовом, проте не подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом з наведенням обґрунтованих підстав для поновлення такого строку.
Згідно з частиною першою, другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З наведених міркувань та керуючись приписами частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву потрібно залишити без руху, а позивачу надати можливість подати клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом з наведенням обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом. 
Керуючись статтями 22, 122, 123, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства           України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Бірюч Оленою Володимирівною до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України в частині залишити без руху. 
Встановити для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали.
Роз`яснити, що у випадку неподання такої заяви у визначений строк або якщо зазначені в ній підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд поверне позовну заяву. 
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Р. Ф. Ханова
Судді                                                                                             Н. Є. Блажівська
І. Л. Желтобрюх
В. В. Хохуляк
В.П. Юрченко