ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 серпня 2025 року           справа №200/221/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдара А.В., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Стефаненко Анастасії Сергіївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 200/221/25 (головуючий І інстанції  Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                              У С Т А Н О В И В:       

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії. 
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 03.12.2024 засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України надав заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003 №1058- ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, до якої ним були додані документи, трудова книжка, довідка з місця роботи з підтвердження пільгового стажу роботи за Списком № 1 (підземні роботи), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно ч.3 ст.114 Закону України № 1058. Позивач зауважив, що заява була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. З рішення про відмову в призначенні пенсії від 11.12.2024 року №056650010879 ним було з`ясовано, що йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з причини того, що відсутній пільговий стаж за Списком № 1 (підземні роботи), як передбачено ч.3 ст.114 Законом України №1058. Окрім цього, в рішенні про відмову зазначено, що: страховий стаж особи становить 43 роки 01 місяць 07 днів (в тому числі додатково за 21 повний рік на підземних роботах). Стаж роботи на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058-IV (25 років) становить 24 роки 09 місяців 04 дні, в тому числі: стаж роботи за Списком № 1 — 02 роки 04 місяці 18 днів (згідно із Роз`ясненням № 8); стаж роботи на підземних роботах (для 25 років) — 01 рік 07 місяців 07 днів; стаж роботи за провідними професіями на підземних роботах — 16 років 07 місяців 12 днів (в пільговому обчисленні — 20 років 09 місяців 09 днів). Позивач вважає, що його пільговий стаж підрахований не вірно, адже він працював все життя на підземних роботах, а не на роботах віднесених до Списку № 1 та не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 26.06.2007 по 07.11.2008 є протиправним.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 200/221/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №056650010879 від 11.12.2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.12.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком №1 період роботи за: 31.12.2000 року, 31.12.2007 року та за 31.03.2016 року, з урахуванням висновків суду по цій справі. В решті позовних вимог - відмовлено.
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, а саме визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які виразились у прийнятті рішення про відмову призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.12.2024 № 056650010879 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення про відмову призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївській області від 11.12.2024 № 056650010879.      
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати у пільговий стаж ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , періоди роботи:                                                                                                    - з 28.09.2000 по 18.01.2002 – робота учнем гірничого робітника підземного та робота гірничим робітним підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті (підземні роботи, стаття 14 постанова 202 підземні, сп. 1, р.1п-р.1, п.а-в, 25 років);                                                  - з 12.12.2003 по 09.03.2004 – учень прохідника підземного з повним робочим днем в шахті Список № 1 (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років).                                                                                                                        - з 26.07.2007 по 07.11.2008 - робота прохідником з повним робочим днем в шахті, (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років).                    - з 01.02.2014 по 21.03.2014 - робота прохідником з повним робочим днем в шахті (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років).                    - з 31.03.2016 по 30.06.2016 - робота прохідником з повним робочим днем в шахті, (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення, а саме з 03.12.2024, з урахуванням норм ст. 8 ЗУ “Про підвищення престижності шахтарської праці” у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що трудова книжка позивача, яка містить відомості про періоди роботи, посади, які входять до переліку посад, зазначених у Списку №1 (підземні), місце роботи, печатку роботодавця, підписи уповноважених осіб, номери наказів є єдиним документом, що підтверджує роботу на підприємства вугільної промисловості та дає можливість призначення пенсії відповідно до частини 3 статті114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».                               Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , , є  громадянином України про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту серії НОМЕР_2 виданим Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області від 09.07.1998 року.
Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області– в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 03.12.2024 позивач звернувся засобами веб-порталу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що підтверджується наявною копією заяви в матеріалах справи. 
За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що підтверджується позовною заявою, відзивами на позовну заяву та насамперед рішенням про відмову в призначенні пенсії №056650010879 від 11.12.2024. 
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення про відмову в призначенні пенсії, прийнятому відповідачем 2 від 11.12.2024 №056650010879, в якому зазначене наступне: - “Відмова про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.12.2024. Вік заявника 43 роки 01 місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт, рудників і в металургії - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Відповідно до пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах додається довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (додаток №5) (далі — Порядок № 637). Згідно із п. 2.1. Порядку № 22-1, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року за № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105. Орган що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії. Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб. Відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 “Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (далі - Роз`яснення № 8) працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV, але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи і роботи в металургії із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців. Страховий стаж особи становить 43 роки 01 місяць 07 днів (в тому числі додатково за 21 повний рік на підземних роботах). Стаж роботи на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058- IV (25 років) становить 24 роки 09 місяців 04 дні, в тому числі: стаж роботи за Списком № 1 – 02 роки 04 місяці 18 днів (згідно із Роз`ясненням №8); стаж роботи на підземних роботах (для 25 років) – 01 рік 07 місяців 07 днів; стаж роботи за провідними професіями на підземних роботах – 16 років 07 місяців 12 днів (в пільговому обчисленні (20 років 09 місяців 09 днів). Результати розгляду наданих документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1997 по 30.06.2000, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 28.09.2000, оскільки відсутні підстави внесення запису про період навчання. Документи про навчання не надано. Страховий стаж за вищезазначений період частково обчислено періодом роботи за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб потягом вересня 1998 року - червня 1999 року; до пільгового стажу не зараховано період роботи з 26.06.2007 по 07.11.2008, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.11.2008 № 1066к, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до п. 20 Порядку № 637, а саме, відсутній підпис головного бухгалтера. Відсутня інформація щодо стану підприємства на сьогоднішній день (ліквідовано/не ліквідовано); до пільгового стажу зараховано періоди роботи за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про спеціальний трудовий стаж протягом вересня 1998 року - червня 2016 року та за даними довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29.11.2024 № 02/1309 протягом липня 2016 року - жовтня 2024 року без урахування періодів перебування в учбовому пункті та у відпустках без збереження заробітної плати. Заявник працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Висновок: відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону№ 1058-ІV в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на підземних роботах.”.
Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просив:  
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які виразились у прийнятті рішення про відмову призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.12.2024 №056650010879 позивачу за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.12.2024 № 056650010879; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати у пільговий стаж позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, періоди роботи: з 28.09.2000 по 18.01.2002 року - робота учнем гірничого робітника підземного та робота гірничим робітним підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті (підземні роботи, стаття 14 постанова 202 підземні, сп. 1, р.1п-р.1, п.а-в, 25 років); з 12.12.2003 по 09.03.2004 року - учень прохідника підземного з повним робочим днем в шахті Список № 1 (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років); з 26.07.2007 по 07.11.2008 року - робота прохідником з повним робочим днем в шахті, (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років); з 01.02.2014 по 21.03.2014 року - робота прохідником з повним робочим днем в шахті (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років); з 31.03.2016 по 30.06.2016 року - робота прохідником з повним робочим днем в шахті, (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років); 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з дати звернення, а саме з 03.12.2024 року, з урахуванням норм ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
Судом встановлено, що представником позивача на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області був зініційований запит, на який відповідачем 1 було надано відповідь від 26.12.2024 року №0500-0202-8/124587, в якій по суті було продубльовано зазначене відповідачем 2 у його рішенні про відмову у призначенні пенсії від 11.11.2024 року №056650010879.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.
Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.
З оскаржуваного рішення №056650010879 від 11.11.2024 року, вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пільгового стажу на підземних роботах 25 років, оскільки відповідачами підтверджується наявність пільгового стажу – 24 роки 09 місяців 04 дні.
Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.
Відповідно до частини п`ятої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ внесено зміни до Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, яким доповнено пункт 16 цих положень абзацом наступного  змісту: “Положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії”.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що право на пенсію незалежно від віку мають, зокрема працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.
18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).
Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. 
Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України: від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).
31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 “Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років” (далі - Постанова КМУ № 202).
До розділу І “Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт” Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон № 1788-ХІІ).
Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.
Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , судом встановлена наступна трудова його діяльність у межах позовних вимог та відповідно спірних періодів:
- ДВАТ вугільна компанія “Шахта Красноармійська Західна №1”: з 28.09.2000 по 14.11.2000 року – прийнятий учнем гірника підземного, номер запису 2 в трудовій книжці; 
- з 15.11.2000 по 18.01.2002 року – переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті, номера записів 3, 4 в трудовій книжці, - спірний період з 28.09.2000 по 18.01.2002 року;
- Державне підприємство “Вугільна компанія” “Краснолиманська”: з 12.12.2003 по 09.03.2004 року – прийнятий учнем прохідника підземного з повним робочим днем у шахті на період практики, номера записів 5, 6 в трудовій книжці, спірний період з 12.12.2003 по 09.03.2004 року;
- ТОВ “Донбасвуглепроходка”: з 26.06.2007 по 07.11.2008 року – прийнятий прохідником з повним робочим днем під землею,  номера записів 12, 13, 14 та 15 в трудовій книжці, спірний період з 26.07.2007 по 07.11.2008 року;
- ТОВ “Шахтобудівельна компанія “Донецькшахтопроходка”: з 31.03.2016 по 30.06.2016 року – прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, сторінки 12, 13 та 14 в трудовій книжці, спірний період з 31.03.2016 по 30.06.2016 року.
Стосовно спірного періоду зазначеного позивачем у його позовних вимогах з 01.02.2014 по 21.03.2014 року, трудова книжка таких записів не містить, оскільки запис №18 – це звільнення від 23.01.2014 року, а наступний запис №19 – це прийняття на роботу від 04.08.2014 року.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки форми РС-право сформованої по позивачу, станом на час його звернення до органів ПФУ з відповідною заявою, з якої судом було встановлено, що позивачу були зараховані наступні періоди його трудової діяльності до пільгового стажу у межах спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачами:
-          з 28.09.2000 по 30.12.2000 року – список №1 (3 місяці 3 дні);
-          з 31.12.2000 по 31.12.2000 року – страховий стаж 1 день;
-          з 01.01.2001 по 18.01.2002 року – список №1 (1 рік 18 днів);
-          з 12.12.2003 по 31.12.2003 року – список №1 (20 днів);
-          з 01.01.2004 по 09.03.2004 року – список №1 (2 місяці 9 днів);
-          з 26.07.2007 по 30.12.2007 року – список №1 (6 місяців 5 днів);
-          з 31.12.2007 по 31.12.2007 року – до страхового стажу 1 день;
-          з 01.01.2008 по 07.11.2008 року – список №1 (10 місяців 7 днів);
-          з 16.03.2016 по 31.03.2016 року – до страхового стажу 16 днів;
-          з 01.04.2016 по 30.06.2016 року – Список №1 (3 місяці).
Загалом робота за списком №1 – 21 рік 4 місяці 21 день. 
У своєму спірному рішенні від 11.12.2024 року №056650010879 відповідач 2 зазначив наступні розрахунки пільгового стажу: стаж роботи на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058- IV (25 років) становить 24 роки 09 місяців 04 дні, в тому числі: стаж роботи за Списком № 1 – 02 роки 04 місяці 18 днів (згідно із Роз`ясненням №8); стаж роботи на підземних роботах (для 25 років) – 01 рік 07 місяців 07 днів; стаж роботи за провідними професіями на підземних роботах – 16 років 07 місяців 12 днів (в пільговому обчисленні (20 років 09 місяців 09 днів).  
Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати у пільговий стаж позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, періоди роботи: з 01.02.2014 по 21.03.2014 року - робота прохідником з повним робочим днем в шахті (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років), судом першої інстанції зазначено наступне.
Проаналізувавши трудову книжку позивача судом не встановлено трудової діяльності останнього у період з 01.02.2014 по 21.03.2014 року, так само розглянувши довідку ОК-5 по позивачу судом не встановлено, що по позивачу сплачувались страхові внески та нараховувалась заробітна плата в цей спірний період.  
За відсутністю доказів в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов до висновку відмовити у задоволенні позовної вимоги позивача в цій частині.
Щодо позовної вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до його пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період роботи: з 28.09.2000 по 18.01.2002 року - робота учнем гірничого робітника підземного та робота гірничим робітним підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті (підземні роботи, стаття 14 постанова 202 підземні, сп. 1, р.1п-р.1, п.а-в, 25 років), судом першої інстанції зазначено наступне.
Судом проаналізовано та встановлено, що вищенаведений період роботи позивача був зарахований до пільгового стажу за Списком №1 окрім 31.12.2000 року, який був зарахований тільки до страхового стажу.
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надало відзив на позовну заяву, в якому з цього приводу зазначило наступне: - “…до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про спеціальний трудових стаж протягом вересня 1998 по червень 2016 та за даними довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29.11.2024 № 02/1309 протягом липня 2016 — жовтня 2024 без урахування періодів перебування в учбовому пункті та у відпустках без збереження заробітної плати.”, теж саме ним було й зазначено у спірному рішенні від 11.12.2024 року: - “до пільгового стажу зараховано періоди роботи за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про спеціальний трудовий стаж протягом вересня 1998 року - червня 2016 року та за даними довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29.11.2024 № 02/1309 протягом липня 2016 року - жовтня 2024 року без урахування періодів перебування в учбовому пункті та у відпустках без збереження заробітної плати.”.
У межах спірного періоду судом було встановлено, що позивач відповідно до його трудової книжки в цей період  працював на ДВАТ вугільна компанія “Шахта Красноармійська Західна №1”: з 28.09.2000 по 14.11.2000 року – прийнятий учнем гірника підземного, номер запису 2 в трудовій книжці; з 15.11.2000 по 18.01.2002 року – переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті, номера записів 3, 4 в трудовій книжці.
З наявної в матеріалах справи копії довідки ОК-5 судом встановлено, що позивач у спірний період з 28.09.2000 по 18.01.2002 року виконував роботи, які відносяться за кодом підстави для обліку спецстажу – ЗП3013А1.
Код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Отже, при поданні звітів страхувальником вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією і кодом № ЗПЗ013А1, як працівнику по Списку № 1.
При цьому, в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача відсутні відомості про спецстаж за кодом ЗПЗ014А1 - працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31.03.1994 № 202. 
Судом встановлено, що спірний період з 28.09.2000 по 30.12.2000 року та з 01.01.2001 по 18.01.2002 року відповідачем 2 було зараховано позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 окрім 31.12.2000 року, тож в даному випадку суд дійшов до висновку, що зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1 підлягає тільки – 31.12.2000 року (1 день), який був зарахований відповідачем 2 позивачу до його страхового стажу.
Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати у пільговий стаж позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, періоди роботи: з 12.12.2003 по 09.03.2004 року - учень прохідника підземного з повним робочим днем в шахті Список № 1 (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років); з 26.07.2007 по 07.11.2008 року - робота прохідником з повним робочим днем в шахті, (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років) та з 31.03.2016 по 30.06.2016 року - робота прохідником з повним робочим днем в шахті, (підземні роботи, ст.14 П/П, підземні сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, провідні професії, 20 років), судом першої інстанції зазначено наступне.
Судом встановлено, що спірні періоди: з 12.12.2003 по 09.03.2004 року було зараховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області до пільгового стажу позивача за Списком №1; з 26.06.2007 по 30.12.2007 року було зараховано до пільгового стажу за Списком №1 та з 01.01.2008 по 07.11.2008 року до Списку №1, період за 31.12.2007 року був зарахований до страхового стажу (1 день); з 01.04.2016 по 30.06.2016 року був зарахований до пільгового стажу за Списком №1, період за 31.03.2016 року був зарахований до страхового стажу (1 день).
З наявної в матеріалах справи копії довідки ОК-5 судом встановлено, що позивач у спірний період: з 12.12.2003 по 09.03.2004 року - виконував роботи які відносяться за кодом підстави для обліку спецстажу – ЗП3013А1; у спірний період з 26.07.2007 по 07.11.2008 року – виконував роботи які відносяться за кодом підстави для обліку спецстажу – ЗП3013А1; у спірний період з 31.03.2016 по 30.06.2016 року - виконував роботи які відносяться за кодом підстави для обліку спецстажу – ЗП3013А1.
Період трудової діяльності позивача з 26.06.2007 по 07.11.2008 року також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою виданою ТОВ “Донбасвгулепроходка” від 25.11.2008 року, в якій зазначено що позивач у зазначений період працював повний робочий день під землею та виконував гірничі роботи з видобутку вугілля в якості прохідника, що передбачено списком №1 розділом 1 підрозділом 1 пунктом 1.1а. 
Суд зазначає, що код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
При цьому, в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача відсутні відомості про спецстаж за кодом ЗПЗ014А2, який застосовується для працівників провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Судом встановлено, що спірний період з 12.12.2003 по 09.03.2004 року, з 26.06.2007 по 30.12.2007 року, з 01.01.2008 по 07.11.2008 року та 01.04.2016 по 30.06.2016 року відповідачем 2 було зараховано позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 окрім 31.12.2007 року та 31.03.2016 року, тож в даному випадку суд дійшов до висновку, що в даному випадку зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1 підлягає тільки – 31.12.2007 року (1 день) та 31.03.2016 року (1 день), які були зараховані відповідачем 2 позивачу до його страхового стажу. 
З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача в цій частині судом першої інстанції задовольнив частково. 
Щодо посилання відповідача 2 у його спірному рішенні від 11.12.2024 року: - “…до пільгового стажу не зараховано період роботи з 26.06.2007 по 07.11.2008, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.11.2008 № 1066к, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до п. 20 Порядку № 637, а саме, відсутній підпис головного бухгалтера. Відсутня інформація щодо стану підприємства на сьогоднішній день (ліквідовано/не ліквідовано)”, судом першої інсанції зазначено наступне.
По-перше, даний період був зарахований відповідачем 2 при розгляді заяви позивача від 03.12.2024 року до його пільгового стажу за Списком №1 окрім 31.12.2007 року, що підтверджується довідкою форми РС право.
По-друге, суд вже зазначав по справі, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яка встановлює виключний пріоритет перед іншими документами для визначення страхового стажу.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.
Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 року у справі №307/541/17 (адміністративне провадження № К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Щодо належного відповідача по справі судом першої інстанції зазначено наступне.
Судом було встановлено, що рішення про відмову в призначенні пенсії від 11.12.2024 року №056650010879 було прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. 
Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності (“виправдання”) свого рішення.
Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18). 
Враховуючи вимоги  Порядку № 22-1, органом, що розглядав заяву позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 “Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг” для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 “Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення” визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший.
У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.
Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним відповідачем по цій справі буде саме – Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як зазначає позивач у своїх позовних вимогах. 
Приписами частини п`ятої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що при визначенні права на призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Даний висновок зазначений в постанові Верховного Суду по справі №200/1009/24 від 18.11.2024 року. 
В свою чергу матеріалами справи підтверджено, що відповідач 2 при розгляді заяви позивача від 03.12.2024 року при визначенні пільгового стажу роботи на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до приписів ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV здійснив взаємне зарахування періодів роботи наступним шляхом: стаж роботи за Списком №1 – 02 роки 04 місяці 18 днів (згідно із Роз`ясненням №8) + стаж роботи на підземних роботах (для 25 років) – 01 рік 07 місяців 07 днів + стаж  роботи за провідними професіями на підземних роботах – 16 років 07 місяців 12 днів (в пільговому обчисленні – 20 років 09 місяців 09 днів), що дорівнює – 24 роки 09 місяців 04 дні.
Щодо позовної вимоги позивача визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які виразились у прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.12.2024 №056650010879 позивачу за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 11.12.2024 № 056650010879, судом першої інстанції зазначено наступне.
Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.
Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Судом під час розгляду даної справи було встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області при розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 03.12.2024 року не було враховано довідку видану ТОВ “Донбасвуглепроходка” від 25.11.2008 року №1066к через відсутність підпису головного бухгалтеру, коли відповідність за заповнення первинних документів несуть посадові особи підприємства, та це не повинно негативно відображатися на пенсійних правах громадян, в даному випадку правах позивача.
Окрім цього, судом встановлено, що позивачу не було зараховано до його пільгового стажу за Списком №1 періоди його трудової діяльності за: 31.12.2000 року, 31.12.2007 року та за 31.03.2016 року.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу від 11.12.2024 №056650010879 прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.   
З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.
Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17. 
Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати звернення, а саме з 03.12.2024 року, з урахуванням норм ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, судом першої інстанції зазначено наступне.
По-перше, слід звернути увагу на те, що суд вже зазначав щодо належного відповідача по справі, це Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яким по суті було розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності.
По-друге, як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. N 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року N 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Враховуючи, що відповідачем 2 ще не зараховано спірних періодів роботи позивача відповідно до висновків суду по даній справі, таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку ця позовна вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає. 
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі “Чахал проти Об`єднаного Королівства” (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Афанасьєв проти України” від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №056650010879 від 11.12.2024 року про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 03.12.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком №1 період роботи за: 31.12.2000 року, 31.12.2007 року та за 31.03.2016 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу представника позивача Стефаненко Анастасії Сергіївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 200/221/25 - залишити без задоволення.                                                       
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 200/221/25 - залишити без змін.                                                                     
Повне судове рішення складено 28 серпня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     А.В. Гайдар

                                                                                                               І.В. Геращенко