СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року                             м. Харків                        Справа № 917/276/25  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Гребенюк Н.В., суддя Лакіза В.В.,
без виклику учасників справи,
розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", м. Полтава (вх. № 1346 П/2),
на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 (повна ухвала складена 03.06.2025) у справі № 917/276/25 (суддя Мацко О.С.),
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", м.Київ,
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", м.Полтава,
про стягнення 11 704,97 грн,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі – ПрАТ "Страхова компанія "Уніка")  звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" (далі – ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра") про стягнення 11 704,97грн страхового відшкодування.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 у справі №917/276/25 закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору.
Стягнуто з ПрАТ "СК "Саламандра" на користь ПрАТ "СК "Уніка" 7000,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Не погодившись з постановленою ухвалою, відповідач - ПрАТ "СК "Саламандра" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 у справі №917/276/25 в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00грн.
В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначає, що стягнуті судом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн є абсолютно неспівмірними з ціною позову, оскільки фактично становлять близько 60% від суми позовних вимог (7000,00 грн проти 11704,97 грн).
Окрім того, як вважає скаржник, дана справа не відзначається особливою складністю, оскільки предмет спору є типовим для відносин між страховими компаніями щодо страхового відшкодування, а обставини – стандартними для даної категорії справ. Більше того, провадження у справі було закрито не внаслідок складного судового розгляду, а через фактичне усунення предмета спору шляхом здійснення виплати Моторним (транспортним) страховим бюро України. 
Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Гребенюк Н.В., суддя Лакіза В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 у справі № 917/276/25; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень; попереджено учасників процесу, що апеляційна скарга ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 у справі № 917/276/25 буде розглядатися за правилами, встановленими ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.
Копії ухвали Східного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження доставлено сторонам у справі через підсистему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.122– 125 т. 1).
24.06.2025 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 та ч. 8 ст. 252 ГПК України, у разі здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судове засідання не проводиться.
За приписами ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що ціна позову у даній справі (11 704,97 грн) є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.
На час ухвалення цієї постанови клопотання будь-якого із учасників справи про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до Східного апеляційного господарського суду не надходили.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" про стягнення 11704,97 грн страхового відшкодування. Крім того, позивач у позовній заяві також просить стягнути  2422 грн витрат зі сплати судового збору та 7000 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.02.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження  та встановлено сторонам процесуальні строки на подання заяв по суті справи. Зокрема, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення цієї ухвали.
19.02.2025 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Полтавської області від ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№2285 від 18.02.2025), в якому просить суд долучити до матеріалів справи страховий акт №0054735.02.25/1, який було направлено до Моторного (транспортного) страхового бюро України для здійснення страхової виплати у зв`язку з відкликанням у ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг.
16.04.2025 та 24.04.2025 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Полтавської області від ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" надійшли клопотання про долучення доказів (вх.№5088 від 16.04.2025 та вх.№ 5452 від 24.04.2025), в яких відповідач просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію №4364 від 21.02.2025, яка є підтвердженням страхової виплати Моторно (транспортним) страховим бюро України згідно зі страховим актом №0054735.02.25/1.
За результатом розгляду поданих документів Господарським судом Полтавської області 03.06.2025 постановлено оскаржувану ухвалу у справі №917/276/25, якою закрито провадження у справі, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 7000 грн витрат на правову допомогу.
Колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного перегляду у даному випадку є ухвала місцевого господарського суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, а тому в силу ч. 1 ст. 269 ГПК України суд здійснює апеляційний перегляд в межах заявлених доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам в частині заявлених апеляційних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Стаття 123 ГПК України визначає види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №550/936/18 зазначила, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується зазвичай при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
При цьому, підстави закриття провадження у справі зазначені у ст. 231 ГПК України.
Так, ГПК України встановлено можливість закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України).
Тож, колегія суддів виходить з того, що вирішення питання про відшкодування понесених позивачем витрат у разі закриття провадження у справі залежить від фактичних обставин, які стали підставою для такого закриття.
Статтею 130 ГПК України передбачено спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі закриття провадження у справі.
Так, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (ч. 3 ст. 130 ГПК України).
Судова колегія звертає увагу на те, що за змістом ч. 3 ст. 130 ГПК України, яка є спеціальною нормою, та з урахуванням практики її застосування, вирішення питання про відшкодування понесених позивачем витрат з зазначених підстав ставиться у залежність від встановлення судом обставин задоволення позовних вимог відповідачем після відкриття провадження у справі, а також з наявності факту закриття провадження у справі саме внаслідок відмови позивача від позову (за поданою ним заявою).
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №922/418/20.
Як вже зазначалось, місцевий господарський суд постановив оскаржувану ухвалу у справі №917/276/25 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки після відкриття провадження у справі отримав докази про сплату заборгованості, яка є предметом спору, що свідчить про можливість застосування до спірних правовідносин ч. 5 ст. 130 ГПК України та розгляду питання щодо відшкодування витрат позивача на професійну правову допомогу, понесених за наслідками звернення з даним позовом до суду.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст. 1312 Конституції України, ст.16 ГПК України, відповідними положеннями Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Частиною 4 ст. 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відтак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України):
- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Як встановлено судом із матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представник позивача до позовної заяви додав належним чином засвідчені копії договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020, укладеного між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" та Адвокатським бюро "Адвокатське бюро Олександра Лисова "Еквіт" (в подальшому згідно зі змінами до статутних документів – Адвокатське бюро "Лисов2856 "Еквіт"), додаткових угод № 3 від 01.12.2023 та № 4 від 07.01.2025 до вказаного договору, додатку № 1 від 13.12.2024 до договору, розрахунку витрат на правову допомогу від 25.11.2024, рахунку № 182 від 13.12.2024, акту надання послуг № 182 від 07.02.2025, платіжної інструкції №48 від 18.12.2024, ордеру серія АА № 1393498 від 01.01.2024 на надання адвокатом Білоконь Інною Вікторівною правової допомоги ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" на підставі договору № 1/20ю від 31.12.2020 та свідоцтва серія РН № 1639 від 21.05.2019 про право Білоконь Інни Вікторівни на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 р. Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п. 1 додатку № 1 від 13.12.2024 до вказаного договору Клієнт доручає АБ "Лисова2856 "Еквіт", в особі керуючого бюро, адвоката Білоконь І.В., надати послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників клієнта, в т. ч. по страховому акту №19160691309.
За надання Бюро Клієнтові правової (правничої) допомоги Клієнт платить фіксовану суму гонорару адвоката у розмірі 7000,00 грн за надання правової допомоги в суді першої інстанції по кожній справі.
В акті надання послуг №182 від 07.02.2025 сторони підтвердили, що Адвокатським бюро "Лисова2856 "Еквіт", в особі керуючого бюро, адвоката Білоконь І.В., було надано ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" правову (правничу) допомогу в суді першої інстанції по страховій справі № 035846 (страховий акт №19160691309).
Вказана сума була сплачена позивачем на користь Адвокатського об`єднання "Лисова2856 "Еквіт" згідно з платіжною інструкцією №48 від 18.12.2024.
Водночас, судова колегія зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5 - 7, 9 ст.і 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зокрема, звертаючи увагу на його практику, суд зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Як вже вказувалось раніше, господарський суд першої інстанції за результатом оцінки поданих позивачем документів дійшов висновку про те, що понесення позивачем витрат на правову допомогу у сумі 7000грн повністю відповідає критеріям, визначеним у ч. 4 ст. 126 ГПК України та є співмірним із обсягом наданої правової допомоги та складністю справи.
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає про неврахування судом першої інстанції наступних обставин. 
Так, при розгляді справи в суді першої інстанції адвокатом позивача щодо суті спору було складено лише позовну заяву на 4 аркушах, а розгляд справи здійснювався без виклику сторін, що не потребувало витрат адвокатом свого часу на участь в судових засіданнях.
Разом з цим, колегія суддів враховує, що вказана справа є типовою, має не складний предмет спору. Даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору страхування.  Ціна позову складає всього 11704,97 грн.
Судова колегія зауважує, що уповноваженим представником позивача -  ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" систематично подаються до господарських судів аналогічні за змістом (типові) позовні заяви, текст яких, за винятком сум та реквізитів сторін, повністю відтворює шаблонні формулювання, що свідчить про типовість цих справ, незначну складність, мінімальну кількість витраченого часу на складення відповідного процесуального документу для кваліфікованого юриста. Підтвердженням цього є значна кількість справ, які перебувають у провадження Господарського суду Полтавської області, наприклад, справа №917/627/25, №917/583/25,     №917/584/25, №917/585/25 та інші. 
Спірні правовідносини між сторонами у справі пов`язані з правом вимоги в порядку суброгації, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тож великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають; матеріали справи не містять великої кількості документів (зібраних доказів), на дослідження б яких під час складення позовної заяви адвокат витратив значний час.
Колегія суддів вважає, що у даній справі стягнуті судом першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними з ціною позову, оскільки фактично становлять близько 60% від суми позовних вимог (7000,00 грн проти 11704,97грн), що не відповідає принципу пропорційності та розумності судових витрат у господарському судочинстві. 
Судовою колегію також встановлено, що провадження у даній справі було закрито не внаслідок ініціативи з боку позивача (який був обізнаний з погашенням страхового відшкодування) шляхом подання ним відповідної заяви про закриття провадження, а через фактичне усунення предмета спору на стадії судового розгляду шляхом здійснення виплати МТСБУ та саме з ініціативи суду першої інстанції внаслідок відсутності предмета спору.
Досліджуючи питання співмірності витрат із складністю справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 7000грн та зазначає, що відповідно до положень ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України наявні підстави для часткового відшкодування за рахунок відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн, оскільки саме такий розмір витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
При цьому, судова колегія вважає за доцільне зазначити, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу, тощо. 
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлений представником позивача до стягнення розмір вказаних витрат не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а отже, судова колегія вважає, що розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в даному випадку має бути зменшений до 3000,00грн.
Відтак, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра" підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції  підлягає зміні в частині стягнутої суми витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 у справі №917/276/25 - задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 у справі №917/276/25 змінити, шляхом викладення абзацу 2 резолютивної частини ухвали в наступній редакції:
"Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" (36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10, код ЄДРПОУ 21870998) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м.Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літера В, код ЄДРПОУ 20033533) 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. "
В решті - ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.06.2025 у справі №917/276/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286 -289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                               Н.О. Мартюхіна

Суддя                                                                                                           Н.В. Гребенюк

        Суддя                                                                                                         В.В. Лакіза