ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 р. 	Справа № 520/24706/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) від 30.01.2025 року по справі № 520/24706/24
за позовом                   ОСОБА_1  
до                  Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ,                  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                          
про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, згідно заяви від 19 липня 2024 року, на підставі Довідки Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області № 04-49/344 від 12 липня 2024 року про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 204 390,00 грн. для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з прожиткового мінімуму для Працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн., встановленого на 1 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік;
- скасувати Рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фону України в Закарпатській області від 26.07.2024 року № 963430194755 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки № 04-49/344 від 12 липня 2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді в розмірі 204390,00 грн. на підставі Довідки № 04-49/344 від 12 липня 2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 1 січня 2024 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фону України в Закарпатській області про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фону України в Закарпатській області від 26.07.2024 року № 963430194755 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки № 04-49/344 від 12 липня 2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № 04-49/344 від 12 липня 2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді в розмірі 204390,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фону України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Заяву ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фону України в Закарпатській області подати звіт про виконання рішення суду у строк протягом трьох місяців з дня набрання законної сили цим рішенням суду.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору судом першої інстанції, зокрема апелянт вказав, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня 2021 - 2102 грн.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 21 червня 1982 року по 30 листопада 1992 року позивач працював суддею Нововодолазького районного суду Харківської області, з 30 листопада 1992 року по 02 березня 2004 року - суддею апеляційного суду Харківської області, з 02 березня 2004 року по 22 вересня 2016 року позивач працював суддею Дзержинського районного суду м. Харкова.
Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 4697/5 у зв`язку з поданням заяви про відставку та відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивач звільнений з посади судді Дзержинського районного суду м. Харкова.
З жовтня 2016 року на підставі чинного на той час Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 позивачу, як судді у відставці, було призначене щомісячне довічне грошове утримання.
Позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання на підставі довідок Територіального управління державної судової адміністрації в Харківській області, форма яких встановлена Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 31 від 25.01.2008 (далі - Порядок).
3 19 лютого 2020 року по теперішній час щомісячне довічне грошове утримання позивача обчислюється на підставі довідки № 04-52/260 від 28 лютого 2020 року, виданої Територіальним Управлінням Державної судової адміністрації в Харківській області «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці». Зазначена довідка видана на підставі Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020; Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.
Відповідно до вказаної довідки посадовий оклад судді, який працює в Дзержинському районному суді м. Харкова, становить 113 508,00 грн.
ТУ ДСА України у Харківській області було видано довідку № 04-49/344 від 12.07.2024, в якій зазначено, що станом на 01 січня 2024 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 204390,00 грн.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі зазначеної довідки. 
Рішенням № 963430194755 від 26.07.2024 за результатами розгляду заяви відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з тих підстав, з тих підстав, що відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з січня 2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн., а отже на даний час підстави для перерахунку у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди відсутні.
Позивач, не погодившись із відмовою відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання, звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для здійснення перерахунку довічного утримання позивача на підставі наданої пенсійному органу довідки.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 142 № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIIIрізних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта ст. 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".
Отже, розмір отримуваного суддею у відставці щомісячного довічного грошового утримання залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум, зокрема, працездатних осіб з 1 січня становить 2270 гривень, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня - 2102 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 3028 гривня, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.
Так, спірним питанням у даній справі є застосування для розрахунку суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня відповідного року у розмірі 2102 грн.
Так, стаття 130 Конституції України визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу, зокрема, судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, насамперед залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначення прожитковому мінімуму, правова основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень встановлені Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV.
Відповідно до ст. 1 Закону України № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Так, за змістом абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривні.
У той же час, згідно з абз. 5 статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, було встановлено у розмірі 2102 гривні.
Таким чином, окремими приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
Зазначені положення абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому підстави для застосування прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб з 01.01.2024 у розмірі 3028 гривні для визначення базового розміру посадового окладу судді відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24.
Так, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Разом з тим, починаючи з 2021 законодавець у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021, Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24 зробила правовий висновок, що починаючи з 2021 у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області №04-49/344 від 12.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є обґрунтованою, оскільки підстави для визначення розміру суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року, зокрема на 01.01.2024 у розмірі 3028 грн. відсутні.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 26.07.2024 №963430194755 в частині висновку щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області від 12.07.2024 № 04-49/344 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, є правомірним та скасуванню не підлягає.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 по справі № 520/24706/24 - скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій та рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    В.В. Катунов