ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" серпня 2025 р.                                                        Справа №914/1098/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                      Желік М.Б.
суддів                                                                                          Галушко Н.А.
                                                                                                    Орищин Г.В.
за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П. 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Відділу з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області б/н від 09.06.2025 (вх.ЗАГС. №01-05/1778/25 від 10.06.2025) 
на рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2025 (повне рішення складено 02.06.2025, суддя Коссак С.М.) 
у справі №914/1098/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ
до відповідача: Відділу з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, м. Золочів, Львівська обл.
про: стягнення заборгованості

за участю представників сторін:
від позивача: Бень В.Е. (в режимі відеоконференцзв`язку поза межами суду)
від відповідача: Квас М.М. (в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду)

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.05.2025 у справі №914/1098/25 позов задоволено частково; стягнуто з Відділу з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” заборгованість у розмірі 144 049,19 грн., з якої: 115 362,33 грн. – основний борг за поставлений природний газ, 15 183,07 грн. – пеня, 2 422,40 грн. – 3% річних, 11 081,39 грн. – інфляційні втрати та 2 419,24 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2025 в частині стягнення 15 183,07 грн. пені, 11 081,39 грн. інфляційних витрат, 2 420,40 грн. – 3% річних, 2419,24 грн. – судовий збір, який обраховано із застосуванням коефіцієнту 0,8 та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов виключно в частині основного боргу – 115 362,33 грн. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 апеляційну скаргу Відділу з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області на рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2025 у справі №914/1098/25 залишено без руху та встановлено апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4,74 грн., та докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.
23.06.2025 представник скаржника подав заяву про усунення недоліків скарги, до якої додано платіжну інструкцію про сплату судового збору в розмірі 4,74 грн. та докази надіслання апеляційної скарги позивачу. 
Зарахування сплаченого судового збору в розмірі 4,74 грн. до спеціального фонду державного бюджету підтверджується випискою, сформованою в Автоматизованій системі документообігу суду 23.06.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області б/н від 09.06.2025 (вх.ЗАГС. №01-05/1778/25 від 10.06.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2025 у справі №914/1098/25; призначено розгляд справи на 20.08.2025 о 10 год. 20 хв.; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 15.08.2025.; витребувано матеріали справи №914/1098/25 в Господарського суду Львівської області.
Представниками відповідача Квас Марією Михайлівною (вх. №01/04/5629/25 від 21.07.2025) та позивача – Бень Вікторією Ернестівною (вх. №01-04/5968/25 від 04.08.2025) надійшли клопотання про участь сторони в судовому засіданні в режимі відеоконференції, які задоволені ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2025.
07.08.2025 представником відповідача подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/6070/25 від 07.08.2025), в якому він просить суд відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, а оскаржене рішення залишити без змін. 
В судове засідання 20.08.2025 сторони участь уповноважених представників забезпечили, які надали пояснення щодо вимог та доводів апеляційної скарги та просили врахувати їх при прийнятті постанови. 
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представниками сторін доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, а оскаржене рішення скасуванню, з огляду на наступне.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції. 

Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” звернулося до господарського суду з позовом до відповідача Відділу з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про стягнення 144 237,21грн. заборгованості, з якої: 115 362,33грн. – основний боргу, 15 183,07грн. – пеня, 2 422,41грн. – 3% річних, 11 269,40грн. – інфляційні втрати. 
Частково задовільняючи позовні вимоги місцевим господарським судом висновано наступне:
-          укладений між сторонами договір на постачання природного газу № 12-5413/24-БО-Т від 28.12.2023 за своїм змістом, є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.
-          позивач належно виконав умови договору щодо поставки природнього газу, натомість відповідач ухилився від документального оформлення обсягів спожитого природного газу у березні та квітні 2024 та не надав позивачу, відповідно до п.п. 3.5.1. договору, не пізніше 5 (п`ятого) числа, наступного за розрахунковим періодом завірену належними чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. 
-          з врахуванням зазначеного, обсяги споживання встановлюються відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та вказані дії щодо ухилення від документального оформлення обсягів не звільняють відповідача від обов`язку сплатити вартість поставленого природного газу за спірний період, а саме за поставлений газ у березні та квітні 2024 року.
-          основна заборгованість відповідача перед позивачем на час ухвалення рішення у даній справі за договором у період березень 2024 року та квітень 2024 року складає 115 362,33 грн., детальний розрахунок якого викладено у додатку до позову, яку відповідач не заперечує та визнає у поданому відзиві на позовну заяву. З огляду на що судом висновано, що позовна вимога про стягнення з відповідача 115 362,33 грн. основної заборгованості є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем, відтак підлягає до задоволення.
-          перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, перевіривши періоди нарахування та Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, вимог ст. 232 ГК України, здійснивши перевірку нарахування пені, з врахуванням  ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України, суд прийшов до висновку що така розрахована правильно та підлягає стягненню в сумі 15    183,07 грн.
-          здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, суд дійшов висновку, що позивачем зазначено правильний період прострочення грошового зобов`язання та суми від яких нараховувались 3% річних, проте при обрахунку визначилася інша сума, отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних в сумі 2422,40грн., в задоволенні 1грн. 3% річних слід відмовити.
-          перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 11269,40грн. – інфляційних нарахувань, які обраховувались від прострочених сум по поставленому газу за березень та квітень 2024 року, які підлягала сплаті з врахуванням п. 5.1 договору, прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильні суми боргу від яких здійснювалось нарахування інфляційних втрат та період, проте при обрахунку визначилася інша сума, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в сумі 11    081,39грн., а в задоволенні 188,01грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Узагальнені доводи апелянта, заперечення позивача. 

Не погоджуючись із висновками місцевого господарського суду відповідач Відділ з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області подав апеляційну скаргу в якій зазначає про не дослідження судом обставин, які мають значення для вирішення справи по суті, що є підставою для скасування оскарженого рішення з огляду на наступне:
-          розпорядники бюджетних коштів мають право брати бюджетні зобов`язання та здійснювати видатки лише виключно в межах бюджетних асигнувань, встановлених та затверджених кошторисом на відповідний рік. 
-          з огляду на встановлений статус бюджетної установи відповідач уповноважений підписувати документи, які підтверджують фінансові зобов`язання, виключно після проведення фактичної оплати відповідно до встановленого порядку використання бюджетних коштів. З огляду на відсутність оплати відповідачем повернено акти приймання-передачі лише за січень та лютий 2024, натомість підписання актів приймання-передачі за період з березня по квітень 2024, послуги за які не оплачено, враховуючи статус відповідача не є можливим.  
-          у доведеному до відома відповідача кошторисі на 2025 рік відсутні кошти на видатки відповідача щодо сплати штрафних санкцій нарахованих повивачем на основну суму заборгованості, а саме на сплату пені, 3% річних та інфляційних страт, оскільки це не було передбачено на початку року чи відповідач обґрунтовує неможливість проведення відповідних платежів.  

В спростування вимог вимоги апеляційної скарги позивач у відзиві зазначив наступне:
-          відповідач споживши визначений обсяг природного газу ухилився від документального оформлення обсягів газу у березні та квітні 2024, та не надав позивачу, відповідно до п. п. 3.5.1. договору, не пізніше 5 числа наступного за розрахунковим періодом завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором ГРМ та/або Оператором ГРС та споживачем, відповідно до вимог кодексу ГТС/Кодексу ГРМ
-          враховуючи зазначене, обсяги споживання встановлюються відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС, натомість факт не виконання умов договору, що мало місце у зв`язку з неповерненням актів приймання-передачі не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість поставленого природного газу. 
-          відповідачем не заперечується факт кількості та належної якості поставленого газу у заявленому позивачем обсязі за відповідний період про що в тому числі свідчить розмір перерахованих коштів основної суми заборгованості. При цьому, позивач звертає увагу на те, що вказані кошти перераховані не своєчасно та не у повному обсязі. Відповідачем також направлено на адресу позивача лист, з якого вбачається факт визнання основної суми заборгованості та зобов`язання її сплати в судовому порядку. 
-          несвоєчасність розрахунків за спожитий газ є порушенням умов договору, а саме п.5.1., що є підставою для нарахування штрафних санкцій, що і заявлені до стягнення з відповідача позивачем. 
-          боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь яких обставин. Виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь яких зобов`язань з боку третіх осіб, відсутності коштів на рахунку відповідача, чи інших обставин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом за результатами оцінки доказів.

28.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” та Відділом з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області укладено договір №12-5413/24-БО-Т постачання природного газу, відповідно до п. 2.1 якого відповідач замовив у позивача у січні, лютому, березні та квітні 2024 певний обсяг (об`єм) природного газу, а саме: у січні 2024 – 12,0000 тис.м3; у лютому 2024 – 10,0000 тис.м3; у березні 2024 – 11,0000 тис.м3; у квітні 2024 – 2,0000 тис.м3.
Відповідно до п. 3.5 договору, приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
За умовами п. п. 3.5.2 п. 3.5 договору, на підставі отриманих від відповідача даних та даних щодо остаточної алокації відборів відповідача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, позивач готує та надає відповідачу два примірники акту приймання- передачі за відповідний розрахунковий період (далі також – акт), підписані уповноваженим представником позивача.
Відповідно до п.п. 3.5.3 та 3.5.4 п. 3.5 договору, відповідач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути позивачу один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником відповідача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення відповідачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від відповідача відповідно до п. 3.5.1 договору, та даних щодо остаточної алокації відборів відповідача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого природного газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність відповідачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 договору.
На виконання п.п. 3.5.2 п. 3.5 Договору, позивачем направлялись відповідачу примірники актів приймання-передачі, підписані уповноваженим представником позивача, дані акти знаходяться в матеріалах справи. 
Відповідач свої зобов`язання по договору виконав частково та повернув підписані акти приймання-передачі за січень та лютий 2024.
Згідно п. 4.1. Договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином: Ціна природного газу за 1 000 м3 газу без ПДВ – 13 658,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовлені потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн, крім того ПДВ – 20%, всього з ПДВ – 163,89 грн за 1000 м3. Всього ціна газу за 1000 м3 з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, за цим Договором становить 16 553,89 грн.
Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: - 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
Згідно п. 6.2. договору споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу та своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
Відповідач у поданому до місцевого господарського суду відзиві (вх.№ 100447/25 від 17.04.2025) не заперечує, що на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 647 401,67 грн, а саме: - акт приймання-передачі природного газу від 12.02.2024 – 17,41629 тис.м3 – на суму 288 307,31 грн (природний газ видобутий на території України); - акт приймання-передачі природного газу від 11.03.2024 – 14,71088 тис.м3 – на суму 243 522,24 грн (природний газ видобутий на території України), при цьому відповідач лише частково розрахувався за отриманий природний газ на суму 532 039,34грн.
Згідно листа №82 від 07.05.2024, який адресований позивачу та який міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідач визнає наявність заборгованості по договору та зобов`язується її погасити у судовому порядку. 
Відповідач ухилився від документального оформлення обсягів спожитого природного газу у березні та квітні 2024 та не надав позивачу, відповідно до п.п. 3.5.1. договору, не пізніше 5 (п`ятого) числа, наступного за розрахунковим періодом завірену належними чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
Внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання зобов`язань за договором Відділом з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, позивач нарахував відповідачу 15 183,07грн. – пені, 2422,41грн. – 3% річних та 11 269,40грн. – інфляційні втрати.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно абз.1 ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України “Про ринок природного газу” постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України визначено Кодексом газотранспортної системи затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2493.
Так, відповідно до абз.1 п.1 глави 2 розліду 4 Кодексу газотранспортної системи з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG).
Для кодування використовується ЕІС-код.
На ринку природного газу використовуються ЕІС-коди, що присвоєні відповідно до регламенту EIC-схеми для кодування та ідентифікації в енергетиці.
Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код, крім операторів газорозподільних систем, яким присвоюються окремі EIC-коди для обліку природного газу на власні потреби, а також покриття об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі.
Відповідно до абз.3 п. 4 глави 2 розділу 4 Кодексу газотранспортної системи оператор газорозподільної системи присвоює EIC-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності). Оператор газорозподільної системи після присвоєння EIC-кодів, у тому числі споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності), передає їх оператору газотранспортної системи протягом 5 робочих днів з моменту присвоєння за формою оператора газотранспортної системи в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису уповноваженої особи.
Для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи. 
Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього. (п.2 глави 4 розділу 4 Кодексу газотранспортної системи) .
Згідно глави 5 розділу 4 Кодексу газотранспортної системи постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника “останньої надії”, не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.
З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником “останньої надії” та випадків, передбачених цією главою) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного договору постачання природного газу №12-5413/24-БО-Т від 28.12.2023 за умовами якого постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2024 по 15 квітня 2024 року в кількості 35,0 тис. куб.м.
З відповіді Оператора ГТС № ТОВВИХ-25-1636 від 30.01.2025 вбачається, що Відповідачем (ЕІС – код: 56XT00018283J00N) спожито природний газ з ресурсу позивача у відповідних обсягах: - у березні 2024 – 6,97165 тис.м3; - у квітні 2024 – 0,992 тис.м3. Аналогічний ЕІС – код 56XT00018283J00N зазначений у реквізитах споживача у договорі.
Матеріали справи містять акти приймання передачі природного газу за січень та лютий 2024 підписані обома сторонами, які підтверджують факт споживання відповідачем обсягу газу у січні – 17,41629 тис. куб.м. та у лютому 14,71088 тис. куб. м.
Натомість, від документального оформлення обсягів спожитого природного газу у березні та квітні 2024 відповідач ухилився, що не заперечується відповідачем, та не надав позивачу, відповідно до п.п. 3.5.1. договору, не пізніше 5 (п`ятого) числа, наступного за розрахунковим періодом завірену належними чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. 
Акти приймання-передачі за березень та квітень 2024 складені та підписані уповноваженим представником позивача та направлені на електронну адресу відповідача, вказану у договорі. Докази електронного надіслання знаходяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 47-50). 
Колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує ні факту одержання актів за березень квітень 2024, ні обсягу спожитого у вказані періоди газу, більше того відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу визнано основну суму заборгованості за спожитий обсяг газу на суму 115   362,33 грн. 
Підсумовуючи зазначене, колегія суддів погоджуючись із висновками місцевого господарського суду враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, що позовна вимога про стягнення з відповідача 115 362,33 грн. основної заборгованості є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем, відтак підлягає до задоволення.
Щодо стягнення штрафних санкцій колегія суддів зазначає наступне. 
Як вбачається із положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Згідно із положеннями пункту 7.1, 7.2 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. 
У разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору постачання природного газу позивачем нараховано пеню у період з 16.05.2024 по 15.11.2024 на суму боргу, яка виникла за поставлений газ у березні та з початком періоду нарахування з 18.06.2024 по 17.12.2024 на суму боргу, яка виникла за поставлений газ у квітні. Загальна сума нарахованої пені позивачем відповідачу становить 15    183,07 грн.
Колегія суддів здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, прийшла до висновку що така розрахована правильно та підлягає стягненню в сумі 15    183,07 грн., що вірно висновано місцевим господарським судом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого газу позивачем нараховано відповідачу 3% річних від прострочених сум за поставлений газ у березні та квітні 2024 року окремо, які підлягали сплаті з врахуванням п. 5.1 договору, у загальному розмірі 2422,41грн.
Колегія суддів здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат погоджуючись із висновками місцевого господарського суду зазначає, що до стягнення підлягає 2   422,40 грн. та 11   081,39 грн. відповідно. 
Твердження скаржника про відсутність бюджетних асигнувань у 2025 році на додаткові видатки, а саме 15   183,07 грн. – пені, 2420,40 грн. – 3%річних, 11   081,39 грн. – інфляційних втрат та судового збору 2   419,24 грн. не звільняє його від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань та не визнається судом належною та достатньою підставою для скасування оскарженого рішення. 

Загальні висновки суду апеляційної інстанції.
В порядку положень ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у цьому рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а рішення господарського суду Львівської області від 28.05.2025 у справі №914/1098/25 скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги судовий збір покладається на скаржника. 
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1 В задоволенні вимог апеляційної скарги Відділу з питань культури Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області б/н від 09.06.2025 (вх.ЗАГС. №01-05/1778/25 від 10.06.2025) - відмовити.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2025 у справі №914/1098/25 – залишити без змін.
3. Судові витрати залишити за скаржником.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд. 
Повна постанова складена 01.09.2025 

Головуючий суддя                                                            Желік М.Б. 

                     суддя                                                   Галушко Н.А.

                     суддя                                                             Орищин Г.В.