ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року 
м. Черкаси

Справа № 712/9429/24		
Провадження № 22-ц/821/610/25		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: – Василенко Л. І.,
суддів: Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
секретаря – Івануси А. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні вм. Черкаси на апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Невського 15» – адвоката Яцюка Максима Васильовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Невського 15» про відшкодування шкоди - 
в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
07 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «НЕВСЬКОГО 15» про відшкодування збитків.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона являється власницею квартири АДРЕСА_1 , що розташована на 9 поверсі будинку. 08.06.2024 під час зливи її квартиру було залито дощовою водою, яка потрапила в квартиру з даху будинку, через технічний поверх, внаслідок чого всі приміщення квартири було залито водою, що спричинило пошкодження опорядження стелі, стін та підлоги всієї квартири. 
Вказала, що за фактом даної події, нею було складено акт про залиття квартири, який підписано сусідами. При цьому, керівник ОСББ «Невського 15» категорично відмовився підписати вказаний акт, не надавши жодних пояснень з приводу причини такої відмови. 
В подальшому, з метою встановлення причини залиття квартири та визначення розміру понесених збитків, нею було замовлено проведення експертного будівельно-технічного дослідження, за результатами якого встановлено, що причиною залиття квартири є відсутність в водовідвідній воронці, розташованій на покрівлі житлового будинку над її квартирою, верхньої частини листяулавлювача, розмір понесених збитків становить 113 317 грн. За проведення експертного дослідження нею було сплачено 12 000 грн.
Зазначила, що 09.07.2024 вона зверталася до відповідача з вимогою про здійснення виплати їй 113 317 грн, в рахунок відшкодування збитків завданих внаслідок залиття квартири, однак, вимога залишена без реагування.
Наголошувала, що внаслідок залиття квартири вона зазнала значних моральних переживань, які пов`язані з небезпекою для здоров`я її маленької дитини. Позивач усвідомлювала, що не може забезпечити перебування своєї дитини в належних умовах, оскільки всі їх речі були мокрі, їх залило брудом з технічного поверху, в квартирі було важко дихати через надмірну вологу. Переживання ОСОБА_1 призвели до того, що вона тривалий час перебувала у пригніченому стані, втратила спокій, відносини в сім`ї погіршились. 
На підставі наведеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 125 317 грн в рахунок відшкодування завданих збитків та 50 000 грн моральної шкоди. Судові витрати стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням  Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2025 позов задоволено.
Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Невського 15» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 113 317 грн, оплату за звіт про вартість збитків 12 000 грн, моральну шкоду в сумі 10 000 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 231,17 грн, витрати по сплаті за надання правничої допомоги в сумі 13 800 грн, а всього 150 348,17 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що наявними у справі доказами підтверджено те, що саме на відповідача, як виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку, покладено обов`язок по утриманню в належному технічному стані зазначеного будинку, здійснення технічного обслуговування і ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій в межах зазначених чинним законодавством меж відгалуження (зон відповідальності). 
Щодо завданої моральної шкоди, суд зазначив, що позивачем доведено факт, що дії відповідача у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу, дійсно, було завдано моральну шкоду. Між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим, суд встановив причинно-наслідковий зв`язок.
На переконання суду,  сума 10 000 грн є обґрунтованою та буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань, істотності змін у житті позивача.
Судом зазначено, що проведене експертне будівельно-технічне дослідження для встановлення розміру та причини нанесених збитків в результаті залиття квартири позивача пов`язане з розглядом справи, таким чином витрати на його проведення підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.
Враховавши складність даної справи, обсяг робіт виконаних адвокатом та те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення судових витрат, а саме в сумі 13 800 грн, що пропорційно задоволеним вимогам позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник відповідача – адвокат Яцюк М. В., вважаючи, що рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2025 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при винесенні рішення врахований акт від 08 червня 2024 року, який не відповідає вимогам ЦПК України щодо належності, допустимості, достатності та достовірності, тому не могли були використаний для задоволення позовних вимог.
Вважає, що висновок експерта 24/24/буд. не є судовою експертизою та не відповідає вимогам законодавства, отже позовні вимоги є необґрунтованими та незаконними, адже позивачем не було доведено факт завдання шкоди належними та допустимими доказами.
Також виклав заперечення щодо стягнення судових витрат по оплаті за отримання висновку експерта, так як вважає, що вказаний висновок не є судовими витратами, адже немає ознак та складу судової експертизи.
Звернув увагу, що при розгляді справи в суді першої інстанції, позивачем не подано детального опису здійснених робіт та доказів оплати 20 000 грн за надання правничої допомоги, тому стягнення судових витрат по оплаті правової допомоги з відповідача порушують умови чинного ЦПК України та судової практики в аналогічних питаннях.
Виходячи з викладеного, просить апеляційну скаргу задовольнити та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу 

12 травня 2025 представник позивача – адвокат Геращенко М В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що факт залиття квартири та завдання цим фактом матеріальної шкоди позивачу стороною відповідача не спростовується.
В обґрунтування заперечень щодо врахування в якості доказу акту від 08 червня 2024 року, зазначив, що позивач не мала можливості самостійно скласти акт про залиття квартири в розумінні «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», оскільки обов?язок складення такого акту покладено саме на відповідача, як на експлуатуючу організацію.
Також вказує, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зафіксовані в акті дані не відповідають дійсним обставинам та не спростовано факт ухилення від документування події затоплення квартири та усунення його наслідків.
Зазначив, що підчас розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач жодним чином не спростував висновки експерта та не надав на розгляд суду результатів будь-яких інших експертних досліджень, які б могли спростувати доводи ОСОБА_1 , а також не звертався до суду з клопотанням про призначення судової експертизи.
Враховуючи викладене, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування квартири Серії ВСХ №  128967 від 11 серпня 2006 року, являється власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 53).
Вказаний факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП «Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації» № 15349865 від 24 липня 2007 року (а.с. 5).
Відповідно до копії технічного паспорту № 7– 515– 258 квартира АДРЕСА_1 розташована на 9- му поверсі дев`ятиповерхового будинку та безпосередньо контактує із технічним поверхом будинку (а.с. 49 – 52).
Згідно акту від 08 червня 2024 року, у технічному приміщенні розташованому на горищі, стався прорив стічної труби, внаслідок чого було виявлено ряд пошкоджень (а.с. 59 – 60).
З висновку експерта № 24/24/буд. від 21 червня 2024 року, зробленого на замовлення ОСОБА_1 , за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження вбачається, що вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт квартири АДРЕСА_1 , пошкодженої внаслідок залиття, станом на 21 червня 2024 року становить (з ПДВ) 116 559,60 грн. Розмір збитків завданих власнику квартири внаслідок залиття, станом на 21 червня 2024 року, становить (з ПДВ) 113 317 грн. Причиною залиття вказаної квартири внаслідок залиття, є відсутність в водовідвідній воронці, розташованої на покрівлі житлового будинку над квартирою АДРЕСА_2 , її верхньої частини – листяулавлювача (а.с. 6 – 58).
Разом з тим, відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 61).
09.07.2024 року позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування збитків (а.с. 65 – 66).
Згідно з копією акту виконаних робіт ОСББ « Невського 15» від 09 червня 2024 року, під час огляду аварійної ділянки мережі зливної системи, було виявлено, що отвір труби був повністю закупорений пластиковою пляшкою 0,5, що призвело до забиття зливної мережі (а.с. 95 – 98).

 Мотивувальна частина
 Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників скаржника ОСББ « Невського 15» – адвоката Яцюка М. В. та Школу М. М., представника ОСОБА_1 – адвоката Геращенка М. В., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанцій виходив із того, що позивач довела належними та допустимими доказами факт залиття її квартири внаслідок неправомірних дій відповідача, тоді як відповідач не спростувала своєї вини у залитті квартири позивача та вартості заподіяної шкоди.
Колегія судів погоджується із такими висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України).
У п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Зобов`язання про відшкодування шкоди – це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
У ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Аналіз положень ст. ст. 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом – шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61– 21130сво21).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61– 7265св22) зазначено, що «виходячи з положень ст. ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення – право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16– ц)».
У ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1 – 3 ст. 89 ЦПК України).
Висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування квартири Серії ВСХ №  128967 від 11 серпня 2006 року, являється власницею квартири АДРЕСА_1 . Належна позивачу квартира розташована на 9 поверсі та безпосередньо контактує із технічним поверхом даного будинку.
Балансоутримувачем будинку за адресою:  АДРЕСА_3  являється ОСББ «Невського 15» на яке законодавчо покладено обов`язок здійснення технічного обслуговування і ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій в межах визначених чинним законодавством меж відгалуження (зон відповідальності). Таким чином ОСББ «Невського 15» є відповідальною особою за належне утримання даного багатоквартирного будинку.
08 червня 2024 року відбулося затоплення квартири позивача.
За наявних матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, щобалансоутримувач – ОСББ «Невського 15» в особі його голови Школа М. М., будучи обізнаним з затопленням квартири позивача 08 червня 2024 року, відмовився від складання відповідного акту затоплення квартири, який являється офіційним документом, що зафіксовує факт затоплення, його причини та наслідки. 
Факт обізнаності про затоплення08 червня 2024 року квартири позивача  ОСОБА_4 , як представник ОСББ «Невського 15» підтвердив і в суді апеляційної інстанції.
Тому позивач, з метою фіксування залиття належної їй квартири, скористалась правом самостійно скласти відповідний акт.
Отже факт затоплення квартири підтверджується актом від 08.06.2024 складеним ОСОБА_1 , як власником затопленої квартири та підписаним сусідами позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . В даному акті також зазначено, що голова ОСББ «Невського 15» ОСОБА_4 від підпису відмовився.
З пояснень свідка ОСОБА_12 , допитаної в суді першої інстанції вбачається, що коли вона зайшла до квартири ОСОБА_1 то побачила, що натяжна стеля провисла, стіни, вся техніка, підлога були залиті водою. Водночас представник ОСББ сказав, що сьогодні субота і він нічого не може зробити. Ніяких актів представник ОСББ не складав, тому акт склала ОСОБА_1 , а свідки його підписали.
Аргументи сторони відповідача проти позовних вимог, висвітлені також і в поданій апеляційній скарзі, ґрунтуються на твердженні про неналежну форму акту від 08.06.2024. Однак, на думку апеляційного суду, відповідні недоліки зазначеного доказу, за наведених обставин, з урахуванням інших доказів, не створюють перешкод суду щодо можливості встановлення дійсних фактичних обставин у справі, зокрема, стосовно дати залиття квартири, прізвища, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди, адреси квартири, характеру залиття та його причин, завдання матеріальної шкоди, характеру пошкоджень.
Так у акті зазначено адресу, дату та час події, перелік приміщень та пошкоджень у квартирі позивача, а також вказано, що причиною залиття квартири є прорив стічної труби у технічному приміщенні розташованому на горищі, у результаті чого відбулося затоплення квартири АДРЕСА_2 .
У аспекті викладеного вище, апеляційні аргументи скаржника про те, що вказаний акт є неналежним та недопустимим доказом колегія суддів відхиляє.
Крім того, апеляційний суд враховує і те, що у відзиві на позовну заяву, поданому до суду першої інстанції, відповідач визнає факт затоплення 08.06.2024 технічного поверху будинку над квартирою позивача, разом з тим не зазначає підставу не складання Акту затоплення квартири, що входить в його обов`язки з відображенням в ньому причин такого затоплення.
Також в апеляційні скарзі представник відповідача зазначив, що висновок експерта 24/24/буд., який, зокрема був покладений в основу оскаржуваного судового рішення, не є судовою експертизою та не відповідає вимогам законодавства, отже позовні вимоги є необґрунтованими та незаконними, адже позивачем не було доведено факт завдання шкоди належними та допустимими доказами.
Так, ст. 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. У ч. 6 цієї статті зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Аналізуючи наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що з вказаного висновку вбачається, що судовий експерт Гнатюк В. Г., який внесений до Державного реєстру атестованих судових експертів (стаж експертної роботи з 1999 року) при проведенні експертного будівельно-технічного дослідження був обізнаний про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку за ст. 384 КК України.
У висновку експерта вказано, що дане експертне дослідження виконане для подавання в суд.
При цьому, за незгоди з приведеним висновком експерта, на вирішення судом першої інстанції відповідачем не ставилося питання про призначення судової будівельно-технічного експертизи, отже, стороною відповідача не надано будь-яких доказів та заперечень щодо неналежності висновку експерта, виконаного судовим експертом Гнатюком В. в ТОВ «Контакт– Сервіс». 
Водночас, разом з апеляційною скаргою, адвокатом Яцюком М. В. було подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Відповідно до роз`яснень у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року, суд апеляційної інстанції призначає у справі експертизу у випадку, коли суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи.
Із матеріалів справи вбачається, що стороною позивача при розгляді справи в суді першої інстанції клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи не заявлялись. Підстави неможливості подання вказаного клопотання до суду першої інстанції, адвокатом Яцюком М. В. у клопотанні про призначення судової експертизи не зазначені.
За таких обставин, у відповідності до ч. ч. 1 та 3 ст. 367 ЦПК України, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про призначення у справі судової технічно-будівельної експертизи.
Отже, відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача та не надав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку про належність та допустимість вказаного доказу.
В своїй апеляційній скарзі, представник відповідача – адвокат Яцюк М. В. також виклав заперечення щодо стягнення судових витрат по оплаті за отримання висновку експерта, так як вважає, що вказаний висновок не є судовими витратами, адже немає ознак та складу судової експертизи.
Суд першої інстанції, врахувавши, що витрати по оплаті проведеного експертного будівельно-технічного дослідження для визначення розміру збитків та причини їх нанесення в результаті залиття квартири позивача пов`язані з розглядом справи прийшов до висновку, що вони підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.
Аналізуючи дані мотиви апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що у відповідності до норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як зазначалось учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення у відповідності до ч. 1 ст. 106 ЦПК України.
Так як, суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, прийшов до висновку про належність та допустимість висновку експерта № 24/24/буд., враховуючи приведені вимоги законодавства, тому його оплата позивачем відноситься до судових витрат, отже підлягає до стягнення з відповідача, що правомірно було враховано судом першої інстанції.
Аналізуючи вимоги апеляційної скарги в частині оскарження стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України).
Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15– ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
В апеляційній скарзі, представник відповідача – адвокат Яцюк М. В. наголошував, що при розгляді справи в суді першої інстанції, позивачем не подано детального опису здійснених робіт та доказів оплати 20 000 грн за надання правничої допомоги, тому стягнення судових витрат по оплаті правової допомоги з відповідача порушують умови чинного ЦПК України та судової практики в аналогічних питаннях.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем до суду надано: Договір про надання правової допомоги № 01/07 від 01 липня 2024 року, укладений між адвокатським об`єднанням «УНІВЕСІТАС» та ОСОБА_1 (а.с. 63), та розрахунок суми плати (винагороди) за надання правової допомоги від 01 липня 2024 року на суму 20 000 гривень (а.с. 64). 
Із розрахунку суми оплати (винагороди) за надання правової допомоги, який є невід`ємною частиною до Договору №01/07 від 01 липня 2024 року, вбачається, що адвокатським бюро «УНІВЕСІТАС» Бужиловій Р. Р. надані послуги: вивчення документів, положень законодавства та судової практики 5 чол./год. х 700 = 3 500 грн, підготовка позовної заяви та її подання до суду 5 чол./год. х 700 = 3 500 грн, участь у судових засіданнях 10 чол./год х 700 = 7 000 грн, що разом складає 14 000 грн. 
Також в розрахунку суми плати (винагороди) зазначено, що кількість годин роботи адвоката визначена орієнтовно, виходячи з практики роботи по аналогічних справах та зміні не підлягає, не залежно від фактично витраченого часу адвокатом на виконання Договору, до того ж, сторони домовились, що в разі задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 , виконавцю додатково сплачується винагорода за результат, в сумі 6 000 грн. 
Таким чином, загальна сума плати (винагороди) по Договору складає 20 000 грн. 
З огляду на складність даної справи, обсяг робіт виконаних адвокатом та те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції було вірно вирішено про часткове задоволення вимог в частині стягнення судових витрат, а саме в сумі 13 800 грн, що пропорційно задоволеним вимогам позивача.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Оскільки висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову зроблені з належним з`ясуванням дійсних обставин справи, дослідженням та оцінкою наданих сторонами доказів, з правильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 375 ЦПК України це є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги та залишення оскаржуваного судового рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 –  384 ЦПК України, апеляційний суд, –

у х в а л и в  :

Апеляційну скаргу представника позивача – адвоката Яцюка Максима Васильовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Невського 15» про відшкодування шкоди – залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2025 року  – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 16 червня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

Т. Л. Фетісова