УХВАЛА

21 серпня 2025 року   
Київ
справа №520/1537/25
адміністративне провадження №К/990/33583/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Дашутіна І.В.,  Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 520/1537/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДИТЕРСЬКА ФАБРИКА «СОЛОДКИЙ СВІТ» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
08.08.2025 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена через підсистему «Електронний суд» 08.08.2025.
Під час вирішення питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 - 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України)
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України і пункт 1 частини другої статті 353 КАС України, обґрунтування яких умовно можна розділити на три питання.
1. Щодо господарських операцій з ТОВ "БІФАСТ" (підстава для касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України) ГУ ДПС зазначає, що суди не надали оцінки і не врахували висновки контролюючого органу в цій частині. Однак, як вбачається зі змісту судових рішень, вони містять оцінку тим доводам, на які посилається ГУ ДПС в касаційній скарзі, що дає підстави вважати, що в касаційній скарзі наводиться обґрунтування безвідносно до висновків судів попередніх інстанцій. Крім того, в межах цього розділу касаційної скарги ГУ ДПС не зазначає конкретно, яким висновкам і щодо застосування яких саме норм матеріального права не відповідають висновки судів попередніх інстанцій. Зазначення конкретного висновку судів попередніх інстанцій у взаємозв`язку із конкретним висновком Верховного Суду, якому (на переконання скаржника) такий висновок суперечить - касаційна скарга не містить. 
2. Щодо реорганізації у формі виділу та передача активів ТОВ "ШОКОЛАД ПРОДАКШН" (підстава для касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України) ГУ ДПС зазначає, що суди не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11.12.2024 у справі № 280/10715/23, щодо необхідності дослідження ділової мети та реального характеру операцій при їх відображенні в податковому обліку. Також в цьому розділі касаційної скарги міститься посилання на те, що під час перевірки позивач не надав належних підтверджень повідомлення кредиторів про початок реорганізації, а тому до копій відповідних листів, наданих під час судового розгляду, застосовними є вимоги пункту 44.6 статті 44 ПК України.
В межах цих доводів ГУ ДПС конкретно не зазначає, яка саме норма матеріального права застосована судами попередніх інстанцій неправильно. Зазначення конкретного висновку судів попередніх інстанцій у взаємозв`язку із конкретним висновком Верховного Суду, якому (на переконання скаржника) такий висновок суперечить - касаційна скарга не містить. Крім того, касаційна скарга не містить правового обґрунтування застосовності вимог пункту 44.6 статті 44 ПК України до копій листів, про які зазначає ГУ ДПС. Обґрунтування, що такі документи є первинними в розумінні закону касаційна скарга не містить, як і не містить посилання, які саме показники податкової звітності у цих правовідносинах підтверджують такі листи. 
3. Щодо нарахування єдиного соціального внеску (підстава для касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України) ГУ ДПС, фактично, наводить висновки Акта перевірки в цій частині щодо невідповідності здійсненої позивачем виплати нецільової благодійної допомоги особам вимогам пунктів 3.31, 3.32, 3.33 Інструкції зі статистики заробітної плати. На переконання ГУ ДПС, суди не дослідили зміст та підстави надання матеріальної допомоги, не оцінили характер трудових відносин між підприємством та отримувачами допомоги, не навели правових висновків щодо застосування Інструкції у контексті чинного Закону України "Про збір та облік єдиного внеску".
В межах цих доводів ГУ ДПС також конкретно не зазначає, яка саме норма матеріального права застосована судами попередніх інстанцій неправильно. Суди попередніх інстанцій, оцінивши зміст спірних правовідносин в цій частині у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи доказами, дійшли висновку, що виплачена позивачем своїм працівникам у лютому 2022 року одноразова виплата не належить до фонду оплати праці та, відповідно, не є базою для нарахування ЄСВ відповідно до пункту 3.31 Інструкції. Фактично, ГУ ДПС в касаційній скарзі ставить питання про оцінку виплаченої конкретно у цій справі виплати без обґрунтування, чому для застосування пункту 3.31 Інструкції обов`язковим є дослідження кількості працівників, яким виплачена така допомога. 
У цілому зміст усіх доводів касаційної скарги зводиться до незгоди з результатом розгляду справи, що не є тотожним неправильному застосуванню норм матеріального права.
Формально посилаючись на пункт 1 частини другої статті 353 КАС України, ГУ ДПС не зазначає, який саме доказ, який наявний в матеріалах справах, не був досліджений судами, яку обставину він підтверджує, яким чином вплинув на умови застосування відповідних норм матеріального права і призвів до неправильного вирішення справи.
Відповідно, приведене скаржником обґрунтування не є достатнім для відкриття касаційного провадження, адже не містить взаємозв`язку із висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову частково і не містить тих обов`язкових умов, які мають бути зазначені в касаційній скарзі у випадку її подання на відповідній підставі. Обґрунтування незастосовності та/або неправильного застосування висновків Верховного Суду, які врахував суд  апеляційної інстанції, касаційна скарга не містить.
Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.
Окремо суд звертає увагу, що доводам про порушення судами норм процесуального права кореспондує визначена пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України підстава для касаційного оскарження судових рішень, яка, однак, має свої особливості. 
Так, у випадку зазначення у касаційній скарзі обґрунтованих доводів про наявність підстав для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд відповідно до частини третьої статті 353 КАС України (обов`язкові підстави) визначення скаржником пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України як самостійної підстави для касаційного оскарження судових рішень може бути прийнятним.
Доводи про порушення судом норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним.
Це обґрунтовується тим, що частина друга статті 353 КАС України стосується порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто, вплинуло на умови застосування норм матеріального права.
За змістом частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обставиною ж в розумінні КАС України є фактичні дані (певний матеріально-правовий факт), а не правова оцінка суду встановленому факту. Відповідно, доводи про надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справах доказам не можуть розцінюватися як неповне з`ясування судом обставин у справі.
Касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.
Частиною другою статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329, 330, 332 КАС України, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 520/1537/25 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:
- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судового рішення має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Також роз`яснити скаржнику, що у разі подання уточненої касаційної скарги в паперовій формі скаржник має надати її копії відповідно до кількості учасників справи. У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі через електронний кабінет скаржник має додати докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України (шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон І.В. Дашутін   М.М. Яковенко