Справа № 127/37455/24
Провадження № 22-ц/801/1785/2025
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року	Справа № 127/37455/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П., 
з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Ідея Банк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Вохмінової О. С., у залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому банк просив стягнути із відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 146 109,16 грн, з яких 47 456, 44 грн – прострочений борг, 98 652, 72 грн – прострочені проценти.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2025 року позов було задоволено частково та вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором від 26.11.2019 року в загальному розмірі 72 887,29 грн та судовий збір в розмірі 1 483,72 грн. В решті позову було відмовлено. 
23 травня 2025 року адвокат Хейніс О. Г. в інтересах  ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення із АТ «Ідея Банк» на користь відповідачки понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2025 року заяву було задоволено частково, стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь  ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 200 грн.
Зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з позивача, суд першої інстанції зазначив, що врахувавши вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, задоволення позову частково, сплату відповідачем гонорару адвокату у повному обсязі, що встановлений договором, а також співмірність понесених витрат із складністю даної справи, суд дійшов висновку про необхідність компенсувати відповідачу понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог, в сумі 10 200 грн (20 000 ? 51% ?100 = 10 200).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 07 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Шемета Т. М.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано справу із суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 липня 2025 року суддю Шемету Т. М. було замінено на суддю Копаничук С. Г.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2025 року справу призначено до розгляду на 28 серпня 2025 року о 09 год 20 хв. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 27 серпня 2025 року суддю Копаничук С. Г. було замінено на суддю Голоту Л. О.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявлений та задоволений судом розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.
АТ «Ідея Банк» при розгляді справи судом першої інстанції та ухвалені ним додаткового рішення заперечувало витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу з підстав того, що такі є необґрунтованими, неспівмірними зі складністю судового спору, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Проте вказані витрати були відшкодовані відповідачу на суму 10 200 грн в процентному відношенні до задоволених позовних вимог банку, тобто не були зменшені відповідно до заперечення АТ «Ідея Банк» про їх неспівмірність.
Договір про надання правової допомоги від 24 грудня 2024 року та Додаткова угода до нього укладені між адвокатом Хейнісом О. Г. та ОСОБА_1 не передбачають участі іншого представника (адвоката) у справі. Натомість, як видно із матеріалів справи, участь у судових засіданнях по справі брала адвокат Гуща Я. В., а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник Зафт Г. Г. щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала.
Представник АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи. 

Позиція суду апеляційної інстанції 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає не у повній мірі.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Із матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача під час розгляду справи у суді першої інстанції представляв адвокат Хейніс О. Г. на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги від 24 грудня 2024 року (а. с. 46-48), а також адвокат Гуща Я. В. на підставі ордеру № 1176388 від 10 січня 2025 року (а. с. 82).
Про стягнення судових витрат на правничу допомогу було заявлено у відзиві на позовну заяву, отже, строк на подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не пропущений.
Також у відзиві та заяві адвокат Хейніс О. Г. вказав орієнтований розрахунок витрат: 
Опрацювання позовної заяви та додатних до неї документів – 1 000 грн;
Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань – 1 500 грн. 
Підбір, аналіз та опрацювання судової практики Верховного Суду із спірних правовідносин, формування правової позиції із клієнтом – 1 500 грн. 
Складання відзиву на позовну заяву та участь в судових засіданнях – 16 000 грн.
Також до заяви про стягнення судових витрат долучено докази надсилання цієї заяви АТ «Ідея Банк».
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 
Як видно із матеріалів справи, позивач надав заперечення проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу.
Втім, як видно зі змісту додаткового рішення, такі заперечення судом першої інстанції враховані не були, оскільки судом було стягнуто витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що особисто участі в судових засіданнях у справі адвокат Хейніс О. Г. не брав, натомість інтереси ОСОБА_1 представляла адвокат Гуща Я. В. (а. с. 84-85, 88-89, 110-111, 115-117, 135-138).
Окрім того суд звертає увагу, що у розрахунок суми гонорару адвоката включено види правничої допомоги, які за своєю суттю є її змістом та не можуть бути виокремлені в окремі послуги, а саме підбір, аналіз та опрацювання судової практики Верховного Суду із спірних правовідносин, формування правової позиції із клієнтом. 
Таким чином апеляційний суд вважає підставними доводи позивача про те, що стягнутий з нього на користь відповідачки розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим.
Враховуючи викладене, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності розміру судових витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, про стягнення з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 6 000 грн понесених нею витрат на правничу допомогу, що є достатнім, обґрунтованим у такій категорії справ.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України).
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду першої інстанції змінити у частині розміру стягнутих витрат на правничу допомогу. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.
Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2025 року змінити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 6 000 грн (шість тисяч гривень) понесених нею витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                                   В. В. Оніщук

Судді                                                                         Л. О. Голота

                                                                               В. П. Рибчинський