Справа №576/191/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сапон О. В.	
Номер провадження 33/816/621/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання – Баришевої А.І., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 20 січня 2025 року о 23 год. по вул. Київській в м. Глухові керував автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічних засобів, так і в КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради, відмовився.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року, скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування вимог поновлення строку на апеляційне оскарження вказував, що 11 лютого 2025 року він направив апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду, 14 лютого 2025 року отримав лист з Сумського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги з роз`ясненням щодо подання апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що він не вживав алкогольні напої, працівник поліції не назвав виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а одразу запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні, чи відмовитись від огляду.
Зазначав, що в порушення ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» працівник поліції не проінформував водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.
Вказував, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що на його думку свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. 
Стверджував, що водія не відсторонили від керування транспортним засобом.
Звертав увагу суду на те, що водію не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Заслухавши особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали даної справи, відеофайли та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2025 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу безпосередньо до Сумського апеляційного суду, оскільки ОСОБА_1 не має знань в галузі права, йому було повернуто апеляційну скаргу, після чого 20 лютого 2025 року апелянт подав апеляційну скаргу до Глухівського міськрайонного суду Сумської області. 
Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.
Щодо постанови судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025  року, яку апелянт просив скасувати та закрити провадження у справі, то тут апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№781439 від 20.01.2025, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1);
- відеозаписом правопорушення, з якого вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинення транспортного засобу працівниками поліції у зв`язку з тим, що не працювали габаритні вогні, виявлення у нього працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція поліцейських пройти огляд на встановлення наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, ухилення водія від надання відповіді, що було розцінено поліцейським як відмова від проходження огляду, складання протоколу відносно ОСОБА_1 (а.с. 4).
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Доводи апелянта про те, що працівник поліції не назвав виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а одразу запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки як вбачається з відеозапису, поліцейський назвав ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота.
Твердження апелянта, що в порушення ст..35 ЗУ «Про Національну поліцію» працівник поліції не проінформував водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було неодноразово роз`яснено водію про те, що причиною зупинки транспортного засобу було те, що не працювали габаритні вогні.
Щодо доводів апелянта про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що на його думку свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, то їх апеляційний суд обґрунтованими вважати не може зважаючи на наступне.
За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
При цьому, диспозиція ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння».
Таким чином, за буквальним змістом ст. 266 КУпАП, встановленим порядком огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є пропозиція поліцейського пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів.
Лише у випадку незгоди водія на сам факт застосування спеціального технічного засобу або незгоди з його результатами, у поліцейського виникає обов`язок у двогодинний строк доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.
При цьому, закон оперує правовими категоріями «відмова від огляду» та «незгода (на застосування спеціального технічного засобу або з його результатами)», які є різними видами вольових актів та тягнуть різні правові наслідки.
У даній справі жоден з досліджених у цій постанові доказів не містить даних, що водій ОСОБА_1 висловлював саме незгоду на застосування спеціального технічного засобу, що потягло б за собою обов`язок поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.
Всі досліджені докази вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому.
За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було недоцільним, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння взагалі, а не під час прямування у заклад або у його приміщенні.
Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що водія не відсторонили від керування транспортним засобом, є надуманими, оскільки з відеозапису вбачається, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення водія було відсторонено від керування транспортним засобом.
Твердження апелянта про те, що водію не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, суд вважає необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП та п.2.5 ПДР України.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з технічних засобів відеозапису працівників поліції
Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі не вбачається.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року.
Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.