ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 р. 	Справа № 480/11377/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2024, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми,   по справі № 480/11377/23
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Військової частини НОМЕР_1  
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,  в якій просив суд:
- визнати протиправним не нарахування та не виплату ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 17.05.2022 по 31.10.2022, а також компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 17.05.2022 по 31.10.2022, а також компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 480/11377/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 26.06.2022 по 21.07.2022.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1  нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 26.06.2022 по 21.07.2022, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій  просив рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 480/11377/23 скасувати та прийняти нове, яким :
- визнати протиправним не нарахування та не виплату ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно дням перебування в зоні бойових дій та на лікарняному, в розрахунку на місяць у період з 17.05.2022 по 31.10.2022, а також компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно дням перебування в зоні бойових дій та на лікарняному в розрахунку на місяць у період з 17.05.2022 по 31.10.2022, а також компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки в сумі 40983,00 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України ОСОБА_1 з 17.05.2022 по 29.07.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи у Донецькій та Луганській областях. А оскільки за період проходження служби під час дії воєнного стану не виплачувалася додаткова винагорода відповідно до Постанови №168, це призвело до порушення права позивача на отримання вказаної додаткової винагороди.
Щодо права позивача на компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки, яка  не була виплачена вказано, що при розрахунку компенсації за невикористану відпустку беруться повні відпрацьовані робочі місяці, а саме з травня 2022 року по вересень 2022 року включно. Розмір грошового забезпечення за повні 4 місяці становить 400000,00 грн.(122 календарні дні) плюс 100000,00 одноразова грошова допомога 500000,00 грн. поділить 122 кал. дні помножити 10 днів відпустки = 40983,00 грн. Всього компенсація за невикористану відпустку становить 40983,00 грн. 
Відповідачем на апеляційну скаргу подано письмовий відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за  таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження. 
Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  а також відзиву на апеляційну скарг, в межах оскарженої частини рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2022 №119 зарахований до списку особового складу Військової частини з 17.05.2022 (а.с. 89)
26 червня 2022 року позивач в районі виконання бойового завдання, на позиціях біля с. Покровське, Донецької області отримав поранення, того ж дня доставлений до ЛСБ Бахмут (а.с. 22).
Відповідно до довідки про обставини травми № 536 від 23.09.2022, виданої командиром Військової частини НОМЕР_1 , головний сержант ОСОБА_1 26.06.2022 одержав: вибухова травма (від 26.06.2022). Осколкові сліпі поранення спини, правої гомілки від 26.06.2022. Стан після ПХО рани від 26.06.2022. Стан після видалення сторонніх тіл верхньої третини передньо – латеральної поверхні гомілки від 26.06.2022. Стан після видалення стороннього тіла верхньої третини передньо-латеральної поверхні гомілки від 01.07.2022. Накладення вторинних хірургічних швів на рану правої гомілки 05.07.2022. Стороннє тіло правої лопаткової ділянки (осколок) від 26.06.2022. Контрактура правого колінного суглобу легкого ступеня. Акубатравма (а.с. 17).
З 26.06.2022 по 28.06.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КМП «МКЛ №4» ДМР м. Дніпро (а.с. 23).
З 29.06.2022 по 08.07.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинська обласна лікарня» в м. Луцьк (а.с. 25).
З 09.07.2022 по 21.07.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Рожищенській багатопрофільній лікарні Волинської області (а.с. 24).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2022 № 184, з 22.07.2022 по 20.08.2022 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з перебуванням за місцем проживання (а.с. 64).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2022 № 218, ОСОБА_1 вважається таким, що прибув до місця постійної дислокації військової частини АДРЕСА_1 з 22.08.2022 (а.с. 96). 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 255, ОСОБА_1 виключено із списків частини з 04.10.2022 в зв`язку із вибуттям до нового місця служби (а.с. 63).
Вважаючи, що відповідач протиправно не нараховував позивачу належну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 в збільшеному до 100000 розмірі за періоди з 17.05.2022 по 31.10.2022, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1  суд першої інстанції виходив  з того, що:
- виходячи з того, що 26.06.2022 позивач приймав участь у районі виконання бойового завдання,  де отримав поранення, після чого з 26.06.2022 по 21.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у різних лікарняних закладах, наявні підстави для задоволення  позову у відповідній частині;
- оскільки довідка №131 від 14.01.2023 не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, а також з огляду на те, що відсутні докази передбачені рішеннями Мінстра оборони №248/1298 та №912/з/29 того, що позивач увесь спірний період (з 07.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 04.10.2022) постійно виконував бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним умовам, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити Позивачу передбачену Постановою КМУ №168 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за період з 17.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 31.10.2022;
- оскільки компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки виплачується військовослужбовцям у випадку їх звільнення з військової служби як визначено пунктом 3 розділу XXXI Порядку №260,  а наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 255, ОСОБА_1 виключено із списків частини з 04.10.2022 в зв`язку із вибуттям до нового місця служби, тобто позивача не було звільнено із військової служби, відтак і підстави для виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки відсутні.
У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, що  адміністративний позов ОСОБА_1   підлягає частковому задоволенню.
Колегія суддів з приведеними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи  встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, а саме додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень  в період з 17.05.2022 по 31.10.2022, а також наявності підстав для нарахування компенсації за 5 місяців невикористаної відпустки.
Таким чином, вирішуючи спір у даній справі, колегія суддів керується чинними у вказані періоди нормами.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу ЗСУ.
Згідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно зі статті 1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За змістом частин першої-четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі по тексту - Порядок №260).
Згідно з п. 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та діє на даний час.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту – постанова №168), якою було запроваджено виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. та до 100 000,00 грн.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (редакції чинній у спірний період), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “єПідтримка”, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Постановою КМУ від 1 липня 2022 р. № 754 до п. 1 Постанови № 168 були внесені зміни в абзаці першому:
слова “які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “єПідтримка” замінити словами “які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)”;
після слова “щомісячно” доповнити словами “(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)”.
Постановою КМУ від 7 липня 2022 року № 793 до п. 1 Постанови № 168 були внесені зміни у пункті 1:
1) в абзаці першому слова і цифри “додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно” замінити словами і цифрами “додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць”;
2) доповнити пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту:
“Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.”.
У зв`язку з цим абзаци другий - шостий вважати відповідно абзацами третім - сьомим;
3) в абзаці п`ятому після слів “пов`язаним із захистом Батьківщини” доповнити словами “, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів”, а слово “(лікарсько-експертної)” замінити словами “(лікарсько-експертної, медичної)”.
Також було доповнено постанову №168 пунктом 2-1 такого змісту:
“2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.”.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Відтак, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29.
Надання таких телеграм (доручень), які є формою рішення Міністра, обов`язкового до виконання суб`єктами, підпорядкованими Міністерству оборони України, обґрунтоване особливостями правового режиму воєнного стану.
Так, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29 Міністр оборони визначив, що під терміном “безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів” (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Пунктом 3 цього окремого доручення установлено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку N 2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.
Пунктом 5 установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;
керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).
З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, форма якої визначена додаткам до окремого доручення №912/з/29.
За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.
Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 560/3153/23.
Водночас,  пунктом 7 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 передбачено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000  грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).
У Довідці обов`язково зазначати:
військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;
інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;
обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);
підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн за час цієї відпустки.
Аналіз приведених положень  дає підстави для висновку, що у спірний період  до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, підлягають включенню наступні особи, а саме: які  у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється у період дії воєнного стану за час перебування військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою, наведеною у додатку 5 Положення №402, яка видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець.
Аналізуючи приведені вище положення, можливо дійти до висновку, що   додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
Аналогічні висновки приведені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2024 у справі №340/5387/22 та від 05.09.2024 у справі №340/5390/22. 
Досліджуючи фактичні обставини у справі колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 в період з 17.05.2022 по 04.10.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.09.2022 №536, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 18 том 1), головний сержант ОСОБА_1 26.06.2022 одержав бойову травму під час виконання бойового задання, діагноз: вибухова травма (від 26.06.2022). Осколкові сліпі поранення спини, правої гомілки від 26.06.2022. Стан після ПХО рани від 26.06.2022. Стан після видалення сторонніх тіл верхньої третини передньо – латеральної поверхні гомілки від 26.06.2022. Стан після видалення стороннього тіла верхньої третини передньо-латеральної поверхні гомілки від 01.07.2022. Накладення вторинних хірургічних швів на рану правої гомілки 05.07.2022. Стороннє тіло правої лопаткової ділянки (осколок) від 26.06.2022. Контрактура правого колінного суглобу легкого ступеня. Акубатравма (а.с. 17). 
Вказана травма отримана 26.06.2022 в районі виконання бойового задання, під час  обстрілу наших позицій біля н.п. Покровське, поранення пов`язане із захистом Батьківщини. 
На підставі витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 №159 від 26.06.2022  (а.с. 91 том 1) ОСОБА_1 вважався таким, що вибув зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучались та брали  безпосередню участь в угрупованні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення  національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькі та Луганській областях, у зв`язку  вибуттям у шпитань 26.06.2022.
Після отриманого поранення позивач проходив стаціонарне лікування  з 26.06.2022 по 21.07.2022, що підтверджено наступними доказами:
- в період з 26.06.2022 по 28.06.2022 -  виписка  із медичної картки  стаціонарного хворого №14286  КМП «МКЛ №4» ДМР м. Дніпро (а.с. 23).
- в період з 29.06.2022 по 08.07.2022 -  виписка  із медичної картки  стаціонарного хворого  №9875 КП «Волинська обласна лікарня» в м. Луцьк (а.с. 25).
- в період з 09.07.2022 по 21.07.2022 -  виписка  із історії хвороби  стаціонарного хворого  №1925 КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» (а.с. 24).
При цьому, із картки особового рахунку позивача (а.с. 92) вбачається, що позивачу була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода  за червень 2022 року у сумі 37000 грн та  за липень 2022 у сумі 30000 грн.
Також відповідач у відзиві на позов не заперечує право позивача на отримання додаткової грошової винагороди позивачу у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 26.06.2022 по 21.07.2022.
Окрім того, право позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини  було підтверджено і в акті службового розслідування (а.с. 7-9 том 1), і у наказі командира Військової частини НОМЕР_2 №303 від 29.07.2022  «Про результати службового розслідування за фактом поранення головного сержанта ОСОБА_1 » (а.с. 93-94 том 1). 
Виходячи з приведеного вище, колегія суддів вважає, що матеріалами справи дійсно підтверджується перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини у спірний період з 26.06.2022 по 21.07.2022, у зв`язку з чим за період з 26.06.2022 по 21.07.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Приведені обставини позивачем в апеляційній скарзі відповідно не оскаржуються. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині періоду з 26.06.2022 по 21.07.2022.  
Водночас, за доводами апеляційної скарги позивача останній вважає, що також має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 17.05.2022 по 25.06.2022 та з 22.07.2022 по 30.10.2022, тобто до отриманого поранення та після повернення з лікування. З даного приводу колегія суддів наводить наступне.
Для початку слід вказати, що за довідкою шпитальної військово-лікарської комісії  при Комунальному підприємстві «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради від 21.07.2022 №601/18-2.22  було встановлено, що  позивач отримав  травму 26.06.2022 та позивачу проведено медичний огляд ВЛК «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі ст.81, графи ІІ Розкладу хвороб наказу МОУ №402 від 14.08.2008 потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 календарних днів» (а.с. 15)
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2022 № 184, з 22.07.2022 по 20.08.2022 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з перебуванням за місцем проживання (а.с. 64).
У зв`язку з викладеним слід знову вказати, що пунктом 1 Постанови №168 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зокрема, які, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 визначено також визначено, що  Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000  грн за час цієї відпустки.
Водночас відповідно з довідки військово-лікарської комісії від 21.07.2022 №601/18-2.22,  було констатовано, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 календарних днів (а.с. 15).
Натомість даним висновком не визначено ступінь поранення позивача, як тяжке, що є необхідною умовою, передбаченою пунктом 1 Постанови №168, для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн за період перебування  у відпустці.
В зв`язку з невизнанням військово-лікарською комісією поранення позивача як тяжкого, у відповідача були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі за час перебування у відпустці з 22.07.2022 по 20.08.2022.
Відтак позовні вимоги в частині вимог з приводу  нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі за час перебування у відпустці з 22.07.2022 по 20.08.2022, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо іншої частини  вимог про  нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі за період з 17.05.2022 по 25.06.2022  та з 21.08.2022 по 31.10.2022, вимоги позову ОСОБА_1 також не підтягаються задоволенню, виходячи з наступного. 
17 травня 2022 року позивач прибув до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби до місця дислокації Військової частини НОМЕР_1 базовому таборі у Луганській області та відповідно зарахований до списків Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 89 том 1).
У відповідно до додаткових пояснень, наданих відповідачем на вимогу суду першої інстанції (а.с. 86-88 том 1), встановлено, що:
- протягом періоду часу з 17.05.2022 по 25.06.2022, згідно відомостей із бойових донесень командира підрозділу, позивач участі в бойових діях не брав, бойових завдань не виконував, відповідно не включався до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової грошової винагороди за цей період;
- 26.06.2022 позивача було залучено до участі у виконанні бойових завдань біля населеного пункту Покровське Бахмутського району Донецької області, під час виконання яких ним було отримано поранення;
- з 26.06.2022 по 21.07.2022 позивач проходив лікування у різних медичних закладах;
- з 22.07.2022 по 20.08.2022, позивач перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі наказу №184 від 21.07.2022 (а.с.64,  95 том 1);
- після прибуття із відпустки, а саме, з 22.08.2022 позивач перебував за місцем постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , про що свідчить наказ №218 від 22.08.2022 (а.с. 96 том 1);
- 31.08.2022 позивач прибув до базового табору, де тимчасово перебувала Військова частина НОМЕР_1 ;
- 11.09.2022 позивач прибув до тимчасового місця знаходження Військової частини НОМЕР_1 до АДРЕСА_2 та перебував там до 29.09.2022. Протягом часу з 11.09.2022 по 29.09.2022 позивач участі в бойових діях НЕ приймав, бойових завдань НЕ виконував;
- 29.09.2022 позивач разом із особовим складом Військової частини НОМЕР_1 вибув на загальновійськовий полігон в АДРЕСА_3 ;
- 04.10.2022 позивача було виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям до нового місця служби (а.с. 63 том 1).
Таким чином, з приведеного вище вбачається, що судом першої інстанції пропонувалось учасниками надати пояснення та досліджувалось питання  щодо того, де саме перебував позивач та в яких саме бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії приймав участь ОСОБА_1 з 17.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 04.10.2022.
При цьому, слід вказати, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
На підставі рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
Отже, необхідною умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000  грн є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, необхідним є саме прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені документально, журналами бойових дій, рапортами та наказами командира військової частини.
Враховуючи наведене правове регулювання спірного питання, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 рішення №248/1298 та рішенням №912/з/29.
Як встановлено колегією суддів з матеріалів справи, Військова частина НОМЕР_1 вказує про те, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або заходах 26.06.2022, під час виконання яких ним було отримано поранення.
Вказаний факт підтверджується довідкою про обставини травми №536, витягом із журналу бойових дій (а.с. 10 том 1), актом службового розслідування (а.с. 7-9 том 1) та витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 №303 від 29.07.2022 «Про результати службового розслідування» (а.с.93-94 том 1).
При цьому із картки особового рахунку позивача (а.с. 92 том 1), суд вбачає, що позивачу була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода за червень у збільшеному розмірі пропорційно участі у бойових діях та відповідних заходах.
Однак, перебування на території, де ведуться бойові дії, та участь у таких діях не є тотожними поняттями. Прийняття участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії - це безпосередня участь військовослужбовця в бойових діях при виконані бойового розпорядження командира військової частини.
В ході розгляду даної справи не встановлено обставин, які б вказувати на те, що позивач увесь спірний період (з 17.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 04.10.2022) постійно виконував бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним умовам, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що передбачені рішеннями Мінстра оборони №248/1298 та №912/з/29.
Тобто в ході дослідження питання, де саме перебував позивач та в яких саме бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії приймав участь ОСОБА_1 з 17.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 04.10.2022, не було встановлено обставин, які б вказувати на те, що позивач в період з  17.05.2022 по 25.06.2022 та з 21.08.2022 по 04.10.2022 брав безпосередню участь у бойових діях чи інших заходах, що давало б йому право на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі на підставі постанови №168.
Отже,  колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази, щодо підтвердження конкретних дат (подій, тощо) в межах спірного періоду (крім 26.06.2022), саме безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення цих заходів, які були б для відповідача підставою для виплати останньому підвищеної додаткової винагороди та застосування пропорційний підхід до визначення її розміру, встановлений постановою КМУ № 168.
Доводи позивача про наявність у нього підстав  для отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн розмірі, передбаченої постанови №168, в період з 04.10.2022 по 31.10.2022, виходячи із обставин вибуття позивача на службу до іншого місця з 04.10.2022, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачем у даній справі є саме Військова частина НОМЕР_1 , в якій позивач проходив військову службу з 17.05.2022 по 04.10.2022, що підтверджено належними доказами. Приведені обставини позивачем не спростовані в ході перегляду справи судом апеляційної інстанції. 
Щодо  доводів апеляційної скарги позивача  про те, що  судом першої інстанції не враховано довідку №131 від 14.01.2023, згідно якої позивач з 17.05.2022 по 29.07.2022 брав безпосередню участь  у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи у Донецькій та Луганській областях (а.с. 16), колегія суддів наводить наступне. 
Так, колегія суддів дослідивши зміст вказаної довідки  встановила, що вона була видана на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №303 «Про результати службового розслідування за фактом поранення солдата ОСОБА_1 ».
При цьому, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №303 «Про результати службового розслідування за фактом поранення солдата ОСОБА_1 » та акт службового розслідування підтверджують участь позивача у бойових діях та відповідних заходах лише 26.06.2022 (а.с. 92-94 том 1).
Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.
Крім того, період зазначений у наведеній довідці включає час перебування позивача на стаціонарному лікуванні та час перебування у відпустці за станом здоров`я, що виключає його участь у бойових діях та відповідних заходах.
Звертаючись до практики Верховного Суду (зокрема, приведеної у постанові від 22 квітня 2025 року у справі №520/17681/23) колегія суддів зауважує, що виплата додаткової винагороди (пункт 1 Постанови КМУ № 168) у розмірі до 100 000  гривень обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, та підтвердженням цих обставин відповідними документами (бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини (відряджені)). Водночас, ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.
Отже, оцінюючи зміст витягу із бойового розпорядження  від 29.05.2022 №186 (а.с. 90 том 1) не встановлено, що позивач брав на його підставі безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів. 
При цьому, з витягу з журналу  бойових дій Військової частин НОМЕР_1 (а.с. 10 том 1) вбачається, що 26.06.2022 противник здійснив обстріл зі ствольної артилерії по ВОП «Шишка» в напрямку н.п. Попасна, та головний сержант ОСОБА_1 отримав поранення.
Таким чином, з приведеного вище, колегією суддів встановлено, що саме 26.06.2022 позивач брав участь у бойових діях, в той же час не встановлено будь-яких обставин, які б вказували на те, що  в період з 17.05.2022 по 25.06.2022 позивач виконував спеціальні бойові завдання та заходи, які у розумінні Постанови № 168 та Окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».
При цьому, навіть з отриманих пояснень відповідача не встановлено  відомостей, які вказувати на те, що позивач  в період з 17.05.2022 по 25.06.2022 безпосередньо брав участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів.
Окрім того, оцінюючи зміст довідки №131 від 14.01.2023 (а.с. 16 том 1), колегія суддів наголошує на тому, що вона не містить посилання на те, що  відповідні висновки зроблені виходячи з бойових наказів чи журналу  бойових дій, або інших документів, перелік яких закріплено у Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29.
Виходячи з приведеного вище колегія суддів зазначає, що довідка №131 від 14.01.2023  не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, виходячи з приведеного вище та з огляду на те, що  як приведено у її змісті, вона видана для надання особі статусу учасника бойових дій.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що  відповідачем не нараховано та не випалено ОСОБА_1 компенсацію за 5 місяців невикористаної відпустки, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі – Порядок №260), у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Отже, компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки виплачується військовослужбовцям у випадку їх звільнення з військової служби.
Як вбачається із матеріалів справи, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 255 (а.с. 63 том 1), ОСОБА_1 виключено із списків частини з 04.10.2022 в зв`язку із вибуттям до нового місця служби.
Тобто з приведеного вбачається, що позивача на підставі наказу від 04.10.2022 №255  не було звільнено із військової служби,  а лише  виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 .
Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  про те, що відсутні підстави для виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, у зв`язку з чим вимоги позову в цій частині  не підлягають задоволенню.
Водночас, доводи апеляційної скарги позивача містили  зауваження щодо обрахунку  відповідної компенсації,  але не містили будь-яких інших обставин, які не були взяті судом першої інстанції при ухвалення остаточного рішення у даній частині.   
Інші доводи на, які посилався заявник апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи заявника апеляційної скарги, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно частини першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 по справі № 480/11377/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Л.В. Любчич