ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6214/25 Справа № 212/2279/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року                                                         м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання – Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивач – Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»,
відповідачка – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, яке ухвалено  суддею Пустовітом О.Г.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 березня 2025 року, -
В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (надалі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за типовим договором.
Позовна заяв мотивована тим, що позивач є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою нежитлового приміщення: АДРЕСА_1 . 
Згідно з показаннями приладу комерційного обліку, відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), у період з 01.12.2021 року по 31.03.2023 року, за Типовим договором № 2005/жб відповідачем було спожито теплову енергію у розмірі 14,59 Гкал на загальну суму 75 578,76 грн., а також надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 123,24 грн. 
Відповідачка не виконувала свої грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 75 578,76 грн. та внаслідок порушення нею своїх грошових зобов`язань нараховано пеню у розмірі 4059,52 грн, інфляційні витрати у розмірі 12 572,71 грн., 3% річних у розмірі 3335,80 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту теплову енергію за Типовим договором № 2005/жб від 01.11.2021 року за адресою нежитлового приміщення: АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2021 року по 31.03.2023 року у розмірі 75 578,76 грн., 3% річних у розмірі 3335,80 грн., суму індексу інфляції у розмірі 12 572,71 гривень, пеню у розмірі 4059,52 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 123,48 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.
У квітні 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Криворізька теплоцентраль» про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль» у серпні 2021 року уже зверталось до Жовтневого суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із аналогічним позовом до відповідачки ОСОБА_1 
12 січня 2023 року рішенням Жовтневого суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/7275/21, провадження № 2/212/301/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль». 
22 травня 2023 року Дніпровський апеляційний суд у провадженні № 22-ц/803/3838/23 розглянув апеляційну скаргу АТ «Криворізька теплоцентраль» та відмовив у задоволенні вказаної апеляційної скарги та рішення суду залишив без змін. 
АТ «Криворізька теплоцентраль» подали касаційну скаргу до Касаційного цивільного суду та 19.07.2023 року Перша судова палата Касаційного цивільного суду Верховного суду у провадженні № 61-9755ск23 винесла ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
ОСОБА_1 вважає, що АТ «Криворізька теплоцентраль» зловживає процесуальними правами, оскільки Типовий договір № 2005/жб від 01.11.2021 року, на який посилається АТ «Криворізька теплоцентраль» за період з 16.10.2019 року по 27.04.2024 року за адресою нежитлового приміщення: АДРЕСА_1 , власницею якого ОСОБА_1 є з 16.10.2019 року нею, як власником майна, не укладався.
Зазначає, що у вище вказаному нежитловому приміщенні відсутня теплова комунікація, що підтверджено рішенням Жовтневого суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/7275/21 від 12.01.2023 року, а також постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.05.2023 року. 
Відсутність обладнання у вигляді газопроводу та опалення будь-якого виду у приміщенні також підтверджується технічним паспортом на групу нежитлових приміщень від 20.08.2021 року, актом обстеження побутових умов нежитлового приміщення від 20.10.2019 року. 
ОСОБА_1 вказує, що діями відповідача за зустрічним позовом їй завдано моральної шкоди, адже АТ «Криворізька теплоцентраль» умисно зі своєю користю подає позовну заяву до суду про стягнення заборгованості. 
Посилаючись на викладене, просила суд відмовити АТ «Криворізька теплоцентраль» у задоволенні позову, а також визнати протиправними дії АТ «Криворізька теплоцентраль» про подання незаконного та необґрунтованого позову про стягнення заборгованості, стягнути з АТ «Криворізька теплоцентраль» моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., судові витрати покласти на АТ «Криворізька теплоцентраль».
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за типовим договором, та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Криворізька теплоцентраль» про визнання протиправними дії АТ «Криворізька теплоцентраль» та стягнення моральної шкоди - відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Криворізька теплоцентраль» просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 суми заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за Типовим договором та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за Типовим договором у розмірі 75 578,76 грн., пеню – 4 059,52 грн., 3% річних – 3 335,80 грн., компенсацію за інфляційні втрати – 12 572,71 грн., плату за абонентське обслуговування у розмірі 123,48 грн. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд не приділив уваги наявним доводам позивача у їх сукупності, судом не було здійснено належного аналізу всіх обставин справи та наданих документів, що стало наслідком прийняття рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, за відсутності належних на те підстав. 
Висновок суду першої інстанції про те, що факт передачі приміщення відповідачки від КПТМ «Криворіжтепломережа» з тепловим навантаженням – 0,001 Гкал/год, не може бути єдиним, належним та допустимим доказом на підтвердження факту надання АТ «Криворізька теплоцентраль» послуг з опалення відповідачці, ґрунтується на висновках, зроблених при неповному та необ`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, адже суд першої інстанції не дослідив та не дав оцінку іншим доказам позивача, а саме, наявності договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 08.10.2013 №1054, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 по справі №904/4913/19, листам ФОП ОСОБА_2 з проханням розірвати договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді та відключити приміщення від системи теплопостачання.
У відзиві на апеляційну скаргу, до яких додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задовленні зустрічних позовних вимог  ОСОБА_1  до АТ «Криворізька теплоцентраль» про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди, учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за типовим договором.
Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль»– Кучеряву С.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги позивача, просила її задовольнити, відповідачку ОСОБА_1 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача, просила відмовити у її задоволенні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КПТМ «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль», а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста (т. 1 а.с.9).
Виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку за адресою нежитлового приміщення: АДРЕСА_1 , є АТ «Криворізька теплоцентраль».
Відповідачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування № 1124, посвідченого 16 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265585323 від 13 липня 2021 року (т. 1 а.с. 10).
Згідно розрахунку обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії, згідно договору № 2005/жб від 01.11.2021 року на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , за період з грудня 2021 року по березень 2023 року, відповідачці було поставлено теплову енергію у загальній кількості 14,59 Гкал на суму 75 578,76 грн. (т. 1 а.с. 76).
Згідно актів у період з 27.10.2021 року по 23.03.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , подавався теплоносій (т. 1 а.с.17-20).
Як вбачається із копії технічного паспорту на групу нежитлових приміщень № 41 вулиця ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , встановлено, що загальна площа нежитлового приміщення становить 101,7 кв.м., приміщення вбудоване у цокольний поверх чотириповерхового житлового будинку, має бетонний фундамент, цегляні стіни, залізобетонні перекриття, бетонну підлогу, а також інженерне обладнання, яке складається з електрики, водопроводу та каналізації. При цьому, обладнання у вигляді газопроводу та опалення будь-якого виду у приміщенні відсутнє (т. 1 а.с.154-156).
Відповідно до Акту обстеження побутових умов нежитлового приміщення від 20 жовтня 2019 року та Акту обстеження побутових умов нежитлового приміщеня від 01 квітня 2024 року, складеного комісією у складі старшого по будинку ОСОБА_4 , слюсаря керуючої компанії «Домком» Заруби О.І. та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , система опалення теплової енергії у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 - відсутня (т. 1 а.с. 157-158).
26 жовтня 2020 року представником АТ «Криворізька теплоцентраль» інспектором Рукавець І.А. та інженером ОСОБА_8 складено Акт № 395 про те, що при обстеженні приміщення за адресою АДРЕСА_1 згідно листа № 7238 від 13.10.2020 року встановлено самовільне втручання в діючі системи теплопостачання, яке призводить до порушення теплового балансу будинку. Опалювальні прилади відсутні (т. 1 а.с. 224).
Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про початок опалювального сезону 2021/2022 років» від 22.09.2021 року № 490 розпочато опалювальний сезон 2021-2022 років (а.с. 21).
Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про закінчення опалювального сезону 2021/2022 років» від 23.03.2022 року № 158 закінчено опалювальний сезон 2021/2022 років (т. 1 а.с. 21).
Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про початок опалювального сезону 2022/2023» від 28.09.2022 року № 760 розпочато опалювальний сезон 2022/2023 років (т. 1 а.с. 22).
Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про закінчення опалювального сезону 2022/2023 років» від 22.03.2023 року № 338 закінчено опалювальний сезон 2022/2023 років (т. 1 а.с. 22).
Згідно Акту від 27 жовтня 2021 року, складеного представником АТ «Криворізька теплоцентраль» та представником КК Дом.Ком, 27 жовтня 2021 року було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно Акту від 01 квітня 2022 року, складеного представником АТ «Криворізька теплоцентраль» та представником КК Дом.Ком, 01 квітня 2022 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно Акту від 10 листопада 2022 року, складеного представником АТ «Криворізька теплоцентраль» та представником КК Дом.Ком, 10 листопада 2022 року було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно Акту від 23 березня 2023 року, складеного представником АТ «Криворізька теплоцентраль» та представником КК Дом.Ком, 23.03.2023 року була припинена подача подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 17-20).
Позивачем було здійснено розрахунок спожитої теплової енергії ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2021 року по 31.03.2023 року в якому вказано, що відповідачу було поставлено в цей період теплову енергію у загальній кількості 314,59 Гкал на суму 75 578,76 грн. (т. 1 а.с.74).
При цьому, із доданого позивачем розрахунку вбачається, що він здійснювався виходячи із договірного навантаження 0,001 Гкал/год із застосуванням коефіцієнту фактичного опалення «Q», який щомісячно містив різноманітні значення від 0,71 Гкал до 4,13 Гкал. (т. 1 а.с. 76).
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є багатоповерховим та опалення приміщення № 41 здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, яка є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи будинку, а тому відповідачка фактично отримував теплову енергію у період з 01.12.2021 року по 31.03.2023 року без укладення договору, але не здійснювала оплату за надані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 75 578,76 грн.
В свою чергу, під час розгляду справи, відповідачка ОСОБА_1 факт надання їй послуг теплопостачання заперечувала, посилаючись на те, що у належному їй нежитловому приміщенні 41, яке вбудоване у цокольний поверх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня система опалення, а отже послуги з постачання теплової енергії позивачем у спірний період їй не надавались.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що нежитлове приміщення відповідачки оснащене системою централізованого опалення, яке є єдиною і невід`ємною частиною житлового будинку, не надано доказів надання відповідачці послуг з опалення у заявлений спірний період, а також доказів, що підтверджують застосовані позивачем в односторонньому порядку показники під час здійснення розрахунку заборгованості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).
Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
При цьому, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі №176/456/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №14-280цс18.
За положеннями статей 319, 322  ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.  
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 є багатоповерховим та опалення приміщення № 41 здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, яка є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи будинку, а тому відповідачка фактично отримувала теплову енергію у період з 01.12.2021 року по 31.03.2023 року без укладення договору, але не здійснювала оплату за надані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 75 578,76 грн.
На підтвердження факту надання відповідачці послуг з опалення, позивачем надано Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів в період з 2021 року по 2023 рік, а також Акти включення опалення та припинення подачі теплоносія на будинок у спірний період, які є належними доказами надання послуг теплопостачання саме відповідачу в нежитловому приміщенні № 41 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідачка ОСОБА_1 заперечувала проти позову ДП «Криворізька теплоцентраль», посилаючись на те, що послуги з централізованого опалення вона не отримує, оскільки у належному їй нежитловому приміщенні 41, яке вбудоване у цокольний поверх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня система опалення.
Згідно копії технічного паспорту на групу нежитлових приміщень № 41 вулиця Конткевича Станіслава, АДРЕСА_2 , встановлено, що загальна площа нежитлового приміщення становить 101,7 кв.м., приміщення вбудоване у цокольний поверх чотириповерхового житлового будинку, має бетонний фундамент, цегляні стіни, залізобетонні перекриття, бетонну підлогу, а також інженерне обладнання, яке складається з електрики, водопроводу та каналізації. При цьому, обладнання у вигляді газопроводу та опалення будь-якого виду у приміщенні відсутнє (т. 1 а.с.154-156).
Відповідно до Акту обстеження побутових умов нежитлового приміщення від 20 жовтня 2019 року та Акту обстеження побутових умов нежитлового приміщеня від 01 квітня 2024 року, складеного комісією у складі старшого по будинку ОСОБА_4 , слюсаря керуючої компанії «Домком» Заруби О.І. та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , система опалення теплової енергії у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 - відсутня (т. 1 а.с. 157-158).
При цьому,  рішенням Жовтневого суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 12 січня 2023 року у справі № 212/7275/21, провадження № 2/212/301/23, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2023 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 28 жовтня 2019 року по 14 квітня 2021 року, та встановлено відсутність належних та допустимих доказів того, що нежитлове приміщення відповідачки було оснащене системою централізованого опалення, яке є єдиною і невід`ємною частиною житлового будинку.
Не надано таких доказів позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль» під час розгляду данного спору.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт передачі спірного нежитлового приміщення від КПТМ «Криворіжтепломережа» з тепловим навантаженням – 0,001 Гкал/год не може бути єдиним, належним та допустимим доказом на підтвердження факту надання АТ «Криворізька теплоцентраль» послуг з опалення відповідачці ОСОБА_1 , а належних доказів постачаня теплової енергії до нежитлового приміщеня суду не надано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що нежитлове приміщення відповідача було оснащене системою централізованого опалення, яке є єдиною і невід`ємною частиною житлового будинку, не надано доказів надання відповідачу послуг з опалення у заявлений спірний період.
Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у цивільній справі № 215/4967/16-ц.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року  -  залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 липня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: